Življenjski ciklus v vernakularni arhitekturi - Zupančič, Domen (AR. Arhitektura, raziskave, 2004)
Hiša je celica za bivanje. Ne gre za zaporniško, ampak za celico v biološkem sistemu, torej za optimizacijo bivanja, porabe virov, kvalitete glede na razpoložljive danosti, odpornost navzven, reprezentanco. Vrednostni sistem se ne more razviti na osnovi prisile, potrebna je participacija strok in tudi javnosti. Arhitekt je ekspert, ki mora povezati različne akterje v načrtovalskem procesu. Pretehtati mora vse dejavnike na temelju skrbno formuliranih preteklih izkušenj. Srž ekonomike je v razumevanju dinamike sistema, ljudska gradnja je odgovor na dinamiko procesov. Razlika med vernakularnostjo in ekonomiko je, daje ekonomika matematično dokazljiva; vernakularnost pa je kronološko preverljiva. Zajeti je potrebno najširši spekter življenjskega ciklusa. Napake in nedoločenosti so del vsakega sistema.Bolj kot je sistem zgoščen s podatki, manjša je bela lisa. Vernakularna arhitektura v sistemu nedoločenosti se naslanja na lokacijo. Preživetje v kulturni krajini pomeni živeti po meri možnosti, ki jih nudi okolje in znanje. Vključuje še dejavnik časa, generacija mora živeti tako, da bodo potomci lahko živeli. Vendar navkljub tradiciji in pravilom konstrukcije,materialov in naboru vrednot se pojavlja ta arhitektura na edinstven način. Navidezna neomajnost celote se spreminja počasi.
Keywords: architecture; arhitektura; ljudska arhitektura; urejanje prostora; vernakularna arhitektura; vrednote; raziskave