Les marqueurs discursifs "mais" et "alors" en tant qu'indicateurs du degré de l'oralité dans les discours officiels, les débats télévisés et les dialogues littéraires - Schlamberger Brezar, Mojca (Linguistica (Ljubljana), 2012)
Po definiciji C. Blanche-Benveniste predstavljata govorjeni jezik in zapisana beseda dva različna svetova. V sodobnem času se oba svetova prepletata. Zapisana beseda vpliva na govorjeni jezik v uradnih izrekanjskih položajih, pa tudi v spontanem govoru, govorjeni jezik pa vstopa v tiskana besedila in književnost. Ta dva položaja lahko pojasnimo s pojmoma "poknjiženje" in oralizacija pisnega jezika. Zaznamovalci diskurza kot organizatorji misli so predvsem pogosti v govorjenem jeziku, običajno gre za obliko, ki ima svojo ustreznico tudi v povezovalcih, ki so njihovi homonimi v drugačni funkciji. Najpogostejši položaj diskurzivnih zaznamovalcev je na začetku izreka. Norma povezuje rabo zaznamovalcev z redundanco, ki ne spada v ustrezno tvorjen diskurz, zato so le-ti lahko pokazatelji nepripravljenega govora. Da bi to dokazali, smo analizirali položaj in vrednosti zaznamovlacev diskurza v televizijskih okroglih mizah, uradnih govorih ter dialogih francoskih romanov iz francosko-slovenskega vzporednega korpusa FraSloK. Govorni korpusi so bili transkribirani in analizirani z vidika ugotavljanja frekventnosti in vrednosti diskurzivnih zaznamovalcev v vsakem od besedil. Analiza je pokazala, da bolj ko je besedilo blizu spontanemu govoru, več diskurzivnih zaznamovalcev vsebuje, in obratno: bolj je besedilo uradno, redkejši so diskurzivni zaznamovalci. S tega vidika lahko smatramo literarne dialoge za vmesni tip med govorom in zapisom.
Keywords: analiza diskurza; analyse de l'oral; analyse du discours; discours officiel; français; francoščina; French; govorjeni jezik; marquerus discursifs; oral écrit; Slovene; slovenščina; uradni govor; zapisani govor