"There's never any ending to Paris" - Sárdi, Krisztina (Vestnik za tuje jezike, 2015)
Po kratkem pregledu prostorske analize, avtorica podrobno razloži geokritično metodo, in sicer z analizo določenih literarnih izvlečkov, ki pričajo o Parizu iz 20-ih. Izvlečki so iz del Francisa Scotta Fitzgeralda (Babylon Revisited), Ernesta Hemingwayja (Pariz, premični praznik) in Gertrude Stein (Toklas Alice B., Pariz, Francija). Ta pristop lahko pomaga osvetliti razloge, zaradi katerih so ti zdomci (ameriški in britanski pisatelji, umetniki) sploh prišli v Pariz in kaj jih je v njem tako privlačilo. Avtorica nadalje razloži, da so bili umetniki Izgubljene generacije po vojni brez orientacije in ciljev, zaradi česar so se napotili v Pariz, da bi tam našli "stare" vrednote in si na novo postavili življenja. Ti avtorji so v Parizu našli novo vzdušje, ki jih je navdihovalo, poleg tega pa so našli tudi nove prijatelje in nove cilje. Sprožili so zanimive založniške iniciative, bili so v iskanju svojih lastnih literarnih glasov. Medtem pa so, z zastopanjem vedno razburljivega in natrpanega pariškega življenja, ustvarili literarni mit Pariza, ki to mesto obravnava kot varno zatočišče za umetnike in pisatelje - Pariz je kot neutruden "premični praznik".
Keywords: Stein, Gertrude, 1874-1946; Fitzgerald, Francis Scott, 1896-1940; Hemingway, Ernest, 1899-1961; American literature; ameriška književnost; geokritika; prostor in literatura; Pariz v književnosti; pariški mit; izgubljena generacija; 1920-1930