Leseni wandelbahni evropskih termalnih zdravilišč - Hazler, Vito (Les (Ljubljana), 2018)
V gradbeništvu in še zlasti v stavbarstvu je les zastopan kot osnovno ali dopolnilno gradivo, pa tudi kot konstrukcijska opora in kot dopolnilo drugim materialom. Kot gradivo se je globoko začrtal v prepoznavnost tradicionalne gradnje tako na Slovenskem kot v večini evropskih in številnih kulturnih območjih po svetu. S svojo pogosto rabo je zaznamoval številne kmetijske, industrijske, trgovinske, obrtniške in tudi turistične ter kulturne dejavnosti po svetu, saj so ga marsikje znali uporabljati na takšen mojstrski način, da tako grajene lesene ali delno lesene stavbe še vedno zbujajo pozornost in začudenje. Les je opazno prisoten tudi v evropski kulturi termalnih zdravilišč, kamor so ga graditelji neizmernih domislic vključevali kot prekrito konstrukcijsko ali kot razgaljeno oziroma povsem samostojno gradivo. Sodeč po nam dostopnih virih so les v zdraviliški arhitekturi najpogosteje uporabljali pri postavljanju različnih paviljonov, nadstreškov, prodajnih in drugih lop ter hišic, pa tudi pri gradnji posebnih zdraviliških stavb, ki jih največkrat prepoznamo pod imenom wandelbahn, wandelhalle ali njima po zasnovi in namembnosti sorodnimi stavbami. Prav te stavbe sodijo med najbolj vidne prepoznavnosti zdravilišč, saj so pomembno gibalo njihovega družabnega, kulturnega, izobraževalnega, tržnega in še kakšnega življenja.
Keywords: covered promenade; cultural heritage; Europe; Evropa; kulturna dediščina; les; lesena arhitektura; lesena gradnja; pokrita sprehajališča; thermal spas; Wandelbahn; wood; wooden built; zdravilišča