Razširjenost izgorelosti med zaposlenimi na Univerzitetnem rehabilitacijskem inštitutu republike Slovenije - SOČA - Bizjak, Evalda (Rehabilitacija (Ljubljana), 2019)
Uvod: Sindrom izgorelosti (angl. burnout syndrome) bi lahko opredelili kot kronično stanje skrajne psihofizične in čustvene izčrpanosti, ki je posledica dolgotrajnega samoizčrpavanja s pretiranim delovnim in čustvenim angažiranjem. Namen raziskave v okviru internega projekta je bil preveriti prisotnost pojava izgorelosti med zaposlenimi na Univerzitetnem rehabilitacijskem inštitutu Republike Slovenije - Soča. Metode: Z Maslachinim vprašalnikom izgorelosti smo ocenili izraženost treh dimenzij izgorelosti. Uporabili smo lestvice čustvene izčrpanosti, odtujenega odnosa do dela (depersonalizacije) in osebne izpolnitve. Rezultati: V raziskavi je sodelovalo 146 zaposlenih v Ljubljani in Mariboru. Potrdili smo ustrezno notranjo skladnost vseh treh lestvic in diskriminativnost njihovih postavk. Statistično značilne razlike v dimenzijah izgorelosti smo opazili glede na starost, spol, delovno dobo in lokacijo dela. V nasprotju s pričakovanji smo v povprečju zaznali višjo stopnjo izgorelosti pri moških kot pri ženskah. Prav tako se je nepričakovano pokazalo, da se pri terapevtskih oziroma ostalih poklicih, ki so usmerjeni v pomoč ljudem, izgorelost v splošnem ne pojavlja pogosteje kot pri drugih poklicih. Zaključek: Na podlagi ugotovitev predlagamo nekaj ukrepov za preprečevanje oziroma zmanjšanje izgorelosti in stopnje doživljanega stresa.
Keywords: burnout; Burnout, Professional; demografske značilnosti; demographic characteristics; health care institutions; izgorelost; Poklicno izgorevanje; stres na delovnem mestu; workplace stress; zdravstvene ustanove