El campo semántico del parentesco primario en El Quijote - Skubic, Mitja (Verba hispanica, 2009)
V pomenskem polju za sorodstvo so romanski jeziki iz latinščine podedovali presenetljivo nejasno stanje, kar zadeva imeni nečak, -inja in vnuk, -inja. Presenetljivo zato, ker je latinščina, v nekem smislu vendar tudi jezik pravniškega izražanja, na primer, ostro razlikovala med stricem in teto po očetovi oziroma materini strani, kar se je v romanskih jezikih ohranilo samo v nekaterih govorih. Latinski NEPOS pa je bil eno ali drugo, 'nečak' ali 'vnuk', torej uporabljiv za sorodnika v premi ali tudi v stranski liniji. Nelagodnosti se je v delu romanskega sveta skušalo izogniti, tako npr. v francoščini s pomočjo sintagem petit-fils, petite-fille proti neveu, niece, v katalonščini pa z morfološko opozicijo net\nebot. Italijanščina in furlanščina te možnosti nimata in se v primerih, kjer bi bilo razumevanje s pomočjo drugega izraza ali drugačne oblike nemogoče, zatekata k razvezani sintagmi: it. il figlio del figlio 'vnuk'.
Keywords: Spanish; španščina; semantics; semantika; Cervantes Saavedra, Miguel de: Don Kihot