Od semiotike k pragmatizmu - Lobnik, Alja (Amfiteater (Ljubljana), 2016)
Boj misli kot dogodka - ki ga v temelju misli Deleuze - zoper misel kot reprezentacijo je tista miselna linija, ki zavije stran od temeljnega modela gledališke teorije 20. stoletja, semiotike, ter skuša premike razmisliti genealoško. Razprava skuša premisliti "novo dramatiko" prav na podstati te miselne tradicije, ki vzpostavi vprašanje: "Kako misliti odnos tekst - dogodek onkraj reprezentacije?" Zaradi bližine in prepletenosti teksta z dogodkovnostjo - teksti nastajajo z mislijo na uprizorljivost, z jasnim poznavanjem gledališkega dispozitiva, so v dogodku proizvedeni ali jih dogodek proizvaja - tovrstne spremembe zabrišejo mejnost tekstov in njihov avtonomni status. Na sledi razmerja med prakso in vednostjo nas zanima, ali znotraj literarne/gledališke teorije obstaja zadosten konceptualni aparat, ki bi lahko mislil literarno izvirnost, transgresivnost (nekaterih klasičnih dramskih postulatov), liminalnost (med gledališčem in literaturo) ter zlasti dogodkovnost "nove dramatike"? V članku, ki sledi tradiciji (francoske) misli - Althusser, Deleuze, Massumi -, se naše pisanje osredini okoli besedilnih praks nove dramatike in teoretskih premestitev, njune imanentne zvezanosti ter preizpraševanja akademskih disciplin, ki so bile ob vsakokratnih teoretsko-praktičnih intervencijah primorane reevaluirati lastno avtonomijo in lastno ontologijo.
Keywords: eventness; genealogija; genealogy; gledališče; gledališka semiotika; gledališka teorija; materialism; materializem; new drama; nova dramatika; semiotics; theater