La voce della Grande guerra - Desideri, Paola (Linguistica (Ljubljana), 2018)
Septembra 1915 je bil dunajski romanist Leo Spitzer poslan v cenzurni oddelek avstrijskega centralnega urada za informacije o vojnih ujetnikih, kjer je bil do konca vojne zadolžen za pregledovanje korespondence italijanskih ujetnikov. Spitzerju, ki se je v ključnem obdobju italijanske jezikovne zgodovine znašel v tej neobičajni dvojni vlogi cenzorja in filologa, je uspelo zbrati prvi in izjemno obsežen korpus dokumentov, sestavljen iz italijanskih besedil, za katera je značilna neknjižna jezikovna raba. Prvi del članka se ukvarja z jezikovno-komunikacijskimi lastnostmi pisemskega gradiva, zbranega in analiziranega v knjigi Italienische Kriegsgefangenenbriefe, ki jo je Spitzer objavil leta 1921 in ki je izšla v italijanskem prevodu leta 1976 (Lettere di prigionieri di guerra italiani). V drugem delu pa so s stilistične in onomaziološke perspektive obravnavani indirektni izrazi za lakoto, in sicer na osnovi Spitzerjevega dela Die Umschre-ibungen des Begriffes ''Hunger'' im Italienischen (1920) in ob upoštevanju njegovih ugotovitev v študiji Motiv und Wort (1918).
Keywords: analiza diskurza; avstrijski romanisti; cenzura; italijanščina; pisma ujetnikov; Spitzer, Leo: Italienische Kriegsgefangenenbriefe; svetovna vojna 1914-1918