Patološko hazardiranje na slovenskem - Jeriček Klanšček, Helena (Zdravstveno varstvo, 2005)
Uvod: Čeprav patološko hazardiranje po medicinski klasifikaciji ne spada med bolezni odvisnosti (F63.0), ga zaradi številnih vedenjskih podobnosti vendarlezdravimo na podoben način. Z raziskavo, ki je prva tovrstna študija v Sloveniji, so avtorji želeli ugotoviti, kako pogosto in na kakšen način osebe,ki imajo težave zaradi iger na srečo, prihajajo k psihiatru, in kaj psihiatri menijo o tem. Metode: Anketni vprašalnik je bil poslan na naslove vseh 220 v Sloveniji registriranih psihiatrov. Odgovorilo jih je 52. Rezultati: Večina (22 od 49) respondentov meni, da je število oseb, ki iščejo pomoč zaradi patološkega hazardiranja, v zadnjih letih naraslo. Psihiatri so se največkrat srečali z odvisnostjo od igralnih naprav (43%), iger s kartami (13%) in s kroglico (11%). Zaradi iger na srečo so se psihiatri srečevali z najrazličnejšimi duševnimi motnjami, največkrat z akutno stresno motnjo (17%),samomorilnim vedenjem (12%), anksioznim depresivnim stanjem (12%) in depresivnimi epizodami (12%). Diagnozo patološko hazardiranje so manjkrat uporabili kot prvo diagnozo, večkrat kot drugo ali tretjo. Psihiatri so pomoč nudili tudi svojcem oseb, pri katerih se je pojavilo patološko hazardiranje. Večina anketiranih psihiatrov (30) meni, da bi v Sloveniji potrebovali posebenprogram za zdravljenje patološkega hazardiranja, vendar pa več kot polovica (29) pri izvajanju takega programa ni pripravljena sodelovati. Večinaanketiranih psihiatrov tudi (37) meni, da bi morali biti svojci ali druge možne žrtve patološkega hazarderja posebej zaščiteni. Sklepi: Z raziskavo smo ugotovili, da se pri psihiatrih oglaša vedno več oseb z diagnozopatološko hazardiranje. Potrebne bi bile še nadaljnje raziskave in izdelava usmeritev za preventivno in kurativno delo na tem področju.
Keywords: diagnostika; igre na srečo; odvisnosti; psihiatrija; psychiatry and clinical psychology