L'image de Moscou dans les récits de voyage des écrivains français contemporains - Kazakova, Ekaterina Vladimirovna (Vestnik za tuje jezike, 2019)
Potopisna pripoved je priljubljena zvrst v sodobni književnosti. Njeni začetki segajo v 5. stoletje pred našim štetjem, ko je bila njena vloga predvsem utilitaristična. Osrednje mesto v potopisni pripovedi ima opis (narave, mest, prebivalcev, simbolov, osebnih vtisov in asociacij), medtem ko ima dogajanje stransko oziroma podporno vlogo. Potopisna pripoved je v zadnjih tridesetih letih v Rusiji in izven nje postala zelo priljubljena zvrst, kljub temu da je potovanje postalo dostopnejše vsem. Prav dostopnost potovanja je spremenila zasnovo potopisnih pripovedi, s tem pa je vplivala tudi na njihovo vsebino. V prispevku analiziramo podobo Moskve v potopisih francoskih avtorjev, objavljenih med letoma 2008 in 2016, ki večinoma opisujejo potovanja po Sibiriji. Posamezna dela se razlikujejo glede na način posredovanja avtorjevega dojemanja sveta, glede na pogled na mesto in na interpretacijo videnega. To raznolikost je mogoče pripisati različnim dejavnikom, kot so avtorjeva narodnost, poklic, življenjske izkušnje, spol, namen potovanja, pa tudi predhodne izkušnje s kulturo države in znanjem ruskega jezika. Podobo Moskve v preučevanih delih tako oblikujejo zgodovinska dejstva, spomini, primerjava s podobami Moskve v preteklosti, toponimija, zgradba mesta, meščani in srečanja z njimi ter primerjava predsodkov in resničnosti. Dojemanje tuje prestolnice pa na koncu razkrije avtorjevo podzavestno dojemanje naroda in sebe.
Keywords: 21.st.; francoska književnost; imagologija; mesta; Moskva; potopisi; potopisne pripovedi; stereotipi