Veliki skovik Otus scops na Goričkem - Štumberger, Borut (Acrocephalus, 2000)
V letu 1997 je bilo na Goričkem (SV Slovenija) opravljeno prvo štetje velikih skovikov z metodo Samwald & Samwald (1992). Na območju raziskave, velikem 442 km2, je bilo ugotovljenih 210 klicočih samcev (slika 2). Večina samcev je bilazbrana v nekaj klicočih skupinah, zlasti na S in Z Goričkega. Največja izmed njih je štela C4 samcev in le v enem primeru je bil ugotovljen en sam klicoči samec. Gnezditvena gostota na osnovi klicočih samcev je bila 0,5 para/km2. Na posameznih območjih, velikih 25 km2, je gnezditvena gostota dosega 1,9 para/km2 lokalno, na območjih, velikih do 1 km2, pa do 6 parov/km2.Višinski pas s težiščem višinske razširjenosti je ležal med 290 in 340 metri (slika 3). Klicoči samci so zasedali vrhove gričev (63,8%), pobočja (31,9%) in doline (4,3%). Na izbiro mest oglašanja oz. teritorijev dveh prostorsko in zvočno ločenih populacij velikih skovikov na Goričkem vpliva različna geografska usmerjenost dolin (slika 4). Na SV Goričkega kar 87,7% klicočih samcev zaseda pasove visokodebelnih sadovnjakov. Tako številne populacije in tudi takšne gostote velikih skovikov na Goričkem glede na položaj vrste v srednji Evropi ni bilo pričakovati. Trenutno ta populacija oblikuje del severnega gnezditvenega areala vrste v Evropi.
Keywords: Birds; ornitologija; Ecosystem; ptice; bird; veliki skovik; razširjenost; prevalence