Oltre il tempo attraverso il mito - Farinelli, Patrizia (Ars et humanitas, 2012)
Bontempellijevo delo na področju pripovedništva, esejistike in publicistike zaznamujeta zavračanje relativizma in zahteva po novih ontoloških ter estetskih temeljih znotraj kulture, ki je pripravljena v isti meri preseči poznoromantično kot tudi avantgardno izkušnjo. Med zahtevami sta umetnost in literatura, ki sta sposobni refleksije lastnega obdobja brez sprejemanja gole slučajnosti; pa tudi zahteva po delih, ki se sučejo okrog modernih mitov in ki jih ne zaznamuje avtorjeva subjektivnost, podobno kot je to veljalo za klasična mitološka dela. V svojem pripovednem ustvarjanju se Bontempelli otresa konvencij in neutemeljenih idej ter se med drugimi sredstvi zateka k literarnemu liku, ki je nagnjen k vpraševanju in k vpraševanju samega sebe. Takšen lik se pojavi tudi v delih Eva ultima in Viaggio d'Europa, v katerih se skozi podobno pripovedno strukturo (odtujitveno potovanje kot izkušnja spoznanja in skepse, ki v obeh primerih pripelje do preporoda) pokaže jasna razlika diskurzivnih strategij kot tudi drugačna refleksija o času. Če je v prvem primeru skozi govor o položaju človeka obravnavana tudi potreba otresti se teže preteklosti in neutemeljenih konvencij, se v drugem kot osrednja tema pokaže iskanje četrte dimenzije, ki bi lahko razrešila nepovrnljivost časa. Primerjava obeh del pokaže odločilen poetološki preobrat: po intenzivni fazi del, ki so obravnavala in širila "novecentismo", je Bontempellijev način govora od 30. let naprej bolj asertiven, medtem ko namera po teoretiziranju obremeni njegovo pripoved in na bolj tog način utrdi besedilno sporočilo.
Keywords: Bontempelli, Massimo, 1878-1960; letteratura italiana; italijanska književnost; Novecentismo; realismo magico; 20.st.; magični realizem; tempo; relativismo; čas; destino; relativizem; usoda; mito; mythology; miti