Magnetic resonance arthrography of the glenohumeral joint - Jevtič, Vladimir (Radiology and oncology (Ljubljana), 2000)
Izhodišča. Namen študije je bil ugotoviti vrednost nativnega slikanja z magnetno resonanco (MRI) in direktne magnetnoresonančne artrografije (MRA) s paramagnetnim kontrastnim sredstvom (Gd-DTPA) pri diagnostični opredelitvi posttravmatskih sprememb ramenskega sklepa. Bolniki in metode. Direktna magnetnoresonančna artrografija je bila narejena na 27 bolnikih s težjo poškodbo ramenskega sklepa, pri katerih MRI ni omogočila zanesljive diagnoze. Po intraartikularni aplikaciji Gd-DTPA v fiziološki raztopini (koncentracija 0.2 mmol/l) je bilo narejeno slikanje s spin echo in gradient eho tehniko. Primerjali smo rezultate obeh preiskav. Rezultati. MRA je pokazala strgano rotatorno manšeto pri 5 bolnikih, lezije labruma v 7 primerih, 4 osteohondralne poškodbe in prosto telo v sklepu, posttravmatske spremembe, ki jih MRI ni odkrila. Vsi rezultati MRA so bili potrjeni artroskopsko ali z operativnim posegom. Zaključki. V naši študiji se je MRA v primerjavi z MRI pokazala kot občutljivejša tehnika za prikaz klinično pomembnih posttravmatskih intraartikularnih sprememb ramenskega sklepa.
Keywords: diagnostika; Injuries; Magnetic resonance imaging; ramenski sklep; Rotator cuff; Sensitivity and specificity; Shoulder joint; slikanje z magnetno resonanco; Soft tissue injuries