Akrilatna veziva keramičnih materialov - Klun, Urša (Kovine zlitine tehnologije, 1999)
Pri izdelavi keramičnih polprevodniških elementov oblikujemo keramični prah (glavna komponenta je ZnO) v tanke plassti. Za ta namen pripravimo stabilne suspenzije keramičnega prahu z dodatkom topila (voda), dispergenta, veziva in mehčala. Akrilatna veziva in mehčala na vodni osnovi dajejo primerne keramične plasti z gladkimi površinami, ki so elastične, imajo primerno natezno trdnost in adhezijo ter so homogene. Akrilatna veziva ali mehčala smo sintetizirali z emulzijsko polimerizacijo z različnim razmerjem esterskih monomerov metilmetakrilata (MMA) in etilakrilata (EA), spreminjali pa smo delež akrilne kisline (AK). S spreminjanjem razmerja in količine monomernih enot smo vplivali na končne lastnosti kopolimerov. Karboksilne skupine AK reagirajo v vodnem mediju z ZnO oz. amfoternimi hidroksilnimi OH-skupinami, ki nastanejo na površini kovinskega oksida. Vezavo kovinskih ionov (?$Zn^{2+}$?) na karboksilne skupine (-COOH) v polimerni verigi lahko razložimo z modelom multiplet-klaster. Zaradi elektrostatskega privlačevanja med funkcionalnimi skupinami kopolimera in kovinskimi ioni najverjetneje nastanejo ionski pari, kvadropleti, seksapleti, večji multipleti in klastri, ki so agregati različnih ionskih multipletov. Vezavo keramičnega prahu oz. kovinskih ?$Zn^{2+}$? ionov na karboksilne skupine kopolimera smo opazovali z infrardečo (FTIR) in jedrsko magnetno-resonančno (NMR) spektroskopijo.
Nadaljuje se kot: Materiali in tehnologije
Keywords: tanke plasti; ceramic; keramika; veziva; akrilati; cinkov oksid