URN_NBN_SI_DOC-TKW3LQW3
NA KONGRESU ITALIJANSKIH BIBLIOTEKARJEV Ma ks Ve sel ko Malo je m anjkalo, pa bi bil edini udeleženec lanskega kongresa italijanskih bibliotekarjev. Zgodaj spom ladi 1973 je nam reč Zveza društev bibliotekarjev Jugoslavije, ki je im ela tedaj sedež še v Ljubljani, dobila prijazno vabilo od AIB (Associazione Italiana Bi- blioteche), naj se njen predstavnik kot gost udeleži njihovega kon gresa v prvih dneh m aja in sicer v k ra ju Civitanova Marche. Zveza je udeležbo ponudila meni, jaz pa sem seveda prav rad prevzel to nalogo. K er kraj C ivitanova M arche leži nekako sredi vzhodne (ja dranske) obale italijanskega škornja, nekoliko južneje od Ancone, in vodi mimo avtom obilska cesta, sem takoj po prvom ajskih praz nikih dejansko že skoraj sedal v avto, ko sem dobil telegram , da kongres zaradi stavke odpade. Stavkali seveda niso bibliotekarji, m arveč poštarji in s tem onemogočili organizacijo kongresa. Na sre čo so bili kljub stavki pripravljeni prenašati vsaj telegram e, a kaj, ko so mojega — naslovljenega na knjižnico — poslali prav za prvi maj. N akar so naši poštarji napisali nanj »urad zaprt« in mi ga prinesli po praznikih. Kaj km alu za tem i dogodki je prišlo iz Italije spet prijazno pismo z opravičilom in pojasnilom, da je kongres prem aknjen v oktober. Ponovni poskus je uspel, čeprav oktobra niso v Italiji raz sajale stavke, pač pa kolera. Naj najprej še en krat omenim lepo navado italijanskih biblio tekarjev, da na vsak svoj kongres povabijo goste iz tujine, ki jim sicer dajo le skrom no nadom estilo stroškov za pot in življenje pri njih, tako da je vsakdo dodajal iz svojega, bilo pa je k ljub tem u prav prijetno, zanimivo in poučno. Razen m ene so prišli še pred stavniki bibliotekarskih društev Švice, zahodne Nemčije, zahodne ga B erlina in Anglije te r vodja am eriške biblioteke v Rimu. Po sebej to om enjam zato, ker je to postalo že tradicija — ne le pri njih, tudi pri nas, saj se mi zdi, da smo se vabilu še vsako leto odzvali — naša zveza se pa tem vabilom ne odziva z vabilom na naše kongrese, k a r bi bilo skoraj nujno. K n již n ic a 18(1974)1-2 67
RkJQdWJsaXNoZXIy