Telesna dejavnost oseb z okvaro hrbtenjače po odpustu s primarne rehabilitacije - Žen Jurančič, Marijana (Rehabilitacija (Ljubljana), 2016)
Izhodišče Pri osebah z okvaro hrbtenjače je kardiorespiratorna zmogljivost nižja kot v splošni populaciji. Znižana zmogljivost je vodilni dejavnik tveganja za kardiovaskularna obolenja poleg specifičnih aterogenih morfoloških in patofizioloških sprememb, ki nastanejo po okvari hrbtenjače. Namen študije je bil primerjava kardiorespiratorne zmogljivosti ob odpustu s primarne rehabilitacije in v domačem okolju. Metode: V študiji smo primerjali kardio-respiratorno zmogljivost oseb z okvaro hrbtenjače ob zaključku primarne rehabilitacije in ob prvi ambulantni kontroli. Kardiorespiratorno zmogljivost smo testirali z obremenitvenim testiranjem na ročnem cikloergometru. Izvajanje dnevnih aktivnosti v domačem okolju in vzroke za neupoštevanje navodil smo ovrednotili z osebnim pogovorom. Rezultati: Pri ambulantnem testiranju smo ugotovili izboljšanje kardiorespiratorne zmogljivosti samo pri skupini oseb z okvaro na višji ravni hrbtenjače. Analiza rezultatov ob kontroli ni pokazala statistično značilnih razlik v izmerjenem najvišjem krvnem tlaku in doseženi maksimalni srčni frekvenci. Samo dva bolnika sta bila v domačem okolju telesno dejavna glede na dana priporočila. Zaključek: Osebe z okvaro hrbtenjače bi bilo potrebno spodbujati k večji telesni dejavnosti v domačem okolju. Cilj je tudi povečana samostojnost v dnevnih aktivnostih. Potreben bi bil individualen načrt vadbe za zmanjšano pojavnost kroničnih internističnih bolezni in podpora lokalnih društev za paraplegike.
Keywords: cardiorespiratory capacity; Exercise; Exercise test; kardiorespiratorna zmogljivost; obremenitveno testiranje; okvara hrbtenjače; Spinal cord injuries; telesna vadba