Neodzivnost na peroralno antiagregacijsko zdravljenje - Perme, Rok (Zdravniški vestnik, 2006)
Izhodišča Antiagregacijsko zdravljenje z aspirinom in/ali klopidogrelom zmanjšuje pogostost aterotrombotičnih zapletov, ne prepreči pa jih v celoti. Pri multifaktorskem bolezenskem procesu, kot je aterotromboza, ni mogoče pričakovati, da bi bila ena sama vrsta zdravljenja povsem učinkovita, vendar zbuja skrb dejstvo, da v klinični praksi predpisujemo antiagregacijska zdravila brez merjenja njihovih učinkov. Rezultati Številne raziskave so z uporabo različnih metod ugotovile, da je znaten delež populacije neodziven alislabše odziven na peroralno antiagregacijsko zdravljenje. Pri teh osebah sozabeležili povečano pogostost aterotrombotičnih zapletov, kot so srčni infarkt, ishemična možganska kap, poslabšanje ishemije uda ali srčno žilna smrt. Glavna težava pri ugotavjanju neodzivnosti na antiagregacijska zdravila in njenih kliničnih posledic so laboratorijske metode in vitro, s katerimi lahko le demo ocenimo funkcijo trombocitov in vivo. Zaenkrat ni konsenza o standardiziranem testiranju učinka antiagregacijskih zdravil niti o ukrepih napodlagi testiranja, vendar o tem potekajo klinične raziskave. Zaključki Smernice o antiagregacijskem zdravljenju odsvetujejo rutinsko laboratorijsko testiranje učinka antiagregacijskih zdravil, v prihodnosti pa lahko na podlagirezultatov kliničnih raziskav pričakujemo dopolnjena navodila.
Keywords: antiagregacijsko zdravljenje; Aspirin; Cerebrovascular Disorders; Cerebrovaskularne motnje; drug; Drug Resistance; neodzivnost; Platelet Aggregation Inhibitors; Platelet Function Tests; therapy; Trombociti, funkcijski testi; Trombociti, zlepljenje, inhibitorji; učinkovanje; zdravila; Zdravilo, rezistenca; zdravljenje