Nurturing the ecosoma - Miroshnichenko, Maxim (Phainomena (Ljubljana), 2024)
Članek presprašuje imunski sistem kot kognitivno entiteto znotraj okvira enaktivizma in pristopa 4EA, ki poudarja utelešeno, vpeto, razširjeno, udejanjeno in afektivno kognicijo. Na temelju primerjalne in konceptualno-analitske metode prispevek spodbija utečene implikacije imunologije. S tem ko spodbija konvencionalni linearni model imunosti, ki poenostavlja antigen v dražljaj (input) in antitelo v učinek (output), želi razprava predstaviti hipotezo, v skladu s katero imunski sistem, s pomočjo lastnega načina vedenja (eigenbehavior), pod vplivom okoljskih dejavnikov ustvarja virtualna sebstva in endogene »molekularne svetove«. Takšna perspektiva pogled na imunost preobrne od reaktivnega, militarističnega modela k bolj niansiranemu, »miroljubnemu« sistemu, ki se s svojim okoljem spoprijema s prilagodljivo interakcijo. Študija se zaključi z analiziranjem multiple kemične senzibilnosti kot primera diskognicije, kakršen kažejo, da imunološki pogled, osrediščen na organizem, poudarja globoko medsebojno soodvisnost med ljudmi in njihovo okolico
Keywords: eigenbehavior; enactivism; enaktivizem; immunity; imunost; inhuman cognition; multipla kemična senzibilnost; multiple chemical sensitivity; nečloveška kognicija