The exploitation of heroic conventions in the OE poem Andreas - Divjak, Alenka (Acta neophilologica, 2012)
Članek se ukvarja s staroangleško krščansko pesnitvijo Andreas, ki se osredotoča na misionarsko dejavnost sv. Andreja v poganski deželi Mermedoniji. Andreas, čeprav pesnitev z izrazito krščansko tematiko, klasificirana kot življenje svetnika, izstopa po številu konvencionalnih pesniških idiomov, fraz in formul, prevladujočih v tradicionalni staroangleški junaški poeziji. Tradicionalni pesniški material so uporabljale tudi druge staroangleške krščanske pesnitve, vendar ne tako intenzivno in dosledno kot Andreas. Področje tega članka je izrazito ozko, ker se osredotoča na štiri primere uporabe tradicionalnih posvetnih idej v hagiografskem kontekstu Andreasa. Da bi bile razlike med tradicionalnimi posvetnimi idejami in krščanskimi vrednotami bolje razvidne, se članek naslanja tudi na najobsežnejšo staroangleško junaško pesnitev Beowulf, ki ji po mnenju znanstvenikov Andreas dolguje veliko slogovnih vzporednic in pesniških podob. Članek ugotavlja, da je v teh štirih primerih, ki so obravnavani v članku: opis sv. Andreja kot tradicionalnega germanskega bojevnika, motiv izgnanstva, zvestoba svojemu gospodu in življenje v palači, ki so podrobno obravnavani v članku, prišlo do pomembnega vsebinskega premika. Ti štirje obravnavani primeri interakcije med svetom poganske vojaške družbe na eni in svetom krščanstva na drugi strani pridobe v Andreasu novo krščansko vsebino, kar samo dodatno potrjuje mnenje anglosaksonistov, da se je bila tradicionalna poezija sposobna prilagoditi spremenjenim družbenim razmeram in da so ji pokristjanjeni Anglosasi vdihnili novo življenje, poskrbeli za njen zapis in s tem za njeno ohranitev do današnjih dni.
Keywords: angleška književnost; idiomi; junaška poezija; krščanska tematika; staroangleška književnost