Novi miti o starih Hrvatih - Belaj, Vitomir (Časopis za kritiko znanosti, 1999)
Naključna najdba nadgrobnika nekega arhonta z imenom Horoathos, Horouathos iz 3. stoletja v Tanaisu, ki je odprla nove možnosti interpretiranja izvora etničnega imena Hrvatov, je evoluirala v paraznanstveni mit o prvotnih Hrvatih. Bili naj bi Iranci, katerih najzgodnejše sledi lahko opazimo že pri starih Mittanijcih (!). Omenil jih je baje Zaratustra, njihove migracije naj bi opisoval Herodot, pozneje, toda še pred prihodom v današnjo Hrvaško, naj bi ustvarili kar tri slavne velike hrvaške države v srednji in vzhodni Evropi. Sodobni hrvaški jezik je zato samo bežno slavizirana iranščina. Hrvati so ohranili tudi svoje iranske (perzijske) šege, dele narodne noše, celo zoroastrovski dualizem je živel med Hrvati vse do konca srednjega veka v t.i. bosenski cerkvi. Iz Irana so prinesli celo svojo današnjo državno zastavo in grb. Avtor v pričujočem članku nakazuje politične dejavnike, ki so pogojevali razvoju in širjenju te neoromantične etnogenetske hipoteze z vsemi značilnostmi etnogenetskih mitov, čeprav jo resna hrvaška znanost odločno zavrača.
Keywords: miti; mythology; politics; politika; Croats; Hrvati; Hrvatska; Croatia; Iran; migracije; human migration; nacionalno vprašanje