Vizualne in avditivne reprezentacije prostora in mrežnega prostora - Jauk, Werner (Muzikološki zbornik, 2007)
Raba pojma prostor v zvezi mrežni-prostor temelji na mehanskem gledišču, gre za prispodobo vidnega prostora, ki je izpeljan iz telesnega izkustva sveta. S tehničnimi obrati se aktivna interakcija raziskovanja prostora vedno bolj pogreza v pasivnost. Na tej točki nastopi slišni prostor in postane prispodoba mrežnega prostora. Eksperiment je dokazal, da avditivne prispodobe vzbudijo že različne ostrine/tonske višine. Udeleženci eksperimenta so dobili navodilo, naj pokažejo točko v prostoru, kamor so v mislih postavili določeno zvočno barvo. Rezultati delijo udeležence na dve skupini: vizualni tip, ki si umišlja prostor po lastnem gibanju, in raziskujoči avditivni tip, ki si umišlja prostor v skladu s ponotranjenim znanjem o obnašanju zvoka: medli zvoki so daleč stran, ostri zvoki so blizu. Tonska višina je razkrila pomemben učinek v sinestetični domišljiji na osi Y. Sekundarna interpretacija zvoka kot prostorske lokalizacije nakazuje, da je avditivni prostor pojavljanj in pritrjuje McLuhanovi domnevani analogiji med ušesom in elektriko, med avditivnim prostorom in prostorom elektrike, dandanes mrežnim prostorom. Metaforični rabi prostora navkljub umetnostni eksperimenti uvajajo avditivno- prostorski imaginarij kot psihološki vmesnik do mrežnega prostora - še enega prostora pojavljanj, ki jih določa komunikacijski proces.
Keywords: glasba; glasbeni prostor; kognitivni prikaz (avditivnega) prostora; mrežni prostor; music; prostorsko zaznavanje