Les kot izrazilo in okras identitetne arhitekture večinskega stavbarstva - Deu, Živa (Les (Ljubljana), 2001)
V oblikovanju večinskega stavbarstva z izpostavljeno funkcijo in konstrukcijo, ki še danes identitetno sooblikuje slovenske kulturne krajine, je bilo vseskozi vidno tudi skromno in posebno likovno oblikovanje. Posebno zato, ker so bile v primerjavi z "visoko arhitekturo" vse stilne usmeritve, ki so v prostor prihajale s severa in juga, z vzhoda in zahoda, prevzete poenostavljeno in so prežete z nešteto podrobnostmi, ki so povezane s tradicijo. V svojevrstno prevrednotenje novosti so poleg navezave na tradicijo vpete tudi tvorne poteze v okolju delujočih domačih umetnikov, mojstrov in samoukov, ki so svoje znanje z izjemnim posluhom prilagodili splošnemu okusu naročnikov. Takjo se v ohranjenih oblikovanih in okrašenih stavbnih členih identitetnega večinskega stavbarstva, med katerimi imajo svoje mesto tudi leseni izdelki, kaže posebna in kakovostna prilagoditev likovnih vplivov iz širšega okolja obstoječemu kulturnemu prostoru. Zato umetnost oblikovanja lesenih stavbnih členov, ki je dosegla svoj vrhunec v 17,18. in 19. stoletju in se kaže v raznoliki ornamentiki, ki je v posmeznih pokrajinah bolj ali manj razpoznavna in tipološko določljiva, ni samo pljudno poučna, ampak pomeni tudi kulturno vrednoto, ki jo moramo ohranjati in nadgrajevati.