Vpliv dolgotrajnega antikoagulacijskega zdravljenja na fibrinolitično aktivnost krvi pri bolnikih z vensko trombozo - Majal, Maja (Medicinski razgledi, 2000)
V raziskavo smo vključili 99 zaporednih bolnikov (42 moških, 57 žensk) z objektivno potrjeno vensko trombozo (VT). Stari so bili 60 +- 10 let. Starejših od 65 let je bilo 47 bohiikov Primarno VT je imelo 41 bolnikov. Sekundarna VT je bila pri 20 bolnikih posledica malignoma. V akutnem obdobju VT smo bolnike 5-7 dni zdravili s standardnim heparinom, prvi do tretji dan smo uvedli varfarin. Prvi in sedmi dan zdravljenja ter tretji in šesti mesec po akutnem dogodku smo določili protrombinski čas, izražen z IXNR (angl. International Normalised Ratio), fibrinogen, D-dimere in čas evglobulinske lize (ČEL). Starejši bolniki so za enak antikoagulacijski učinek potrebovali manjše odmerke kumarinov. Med dolgotrajnirn antikoagulacijskim zdravljenjem z varfarinom je bilo 47 % INR v terapevtskem območju (INR 2,0-3,0), prižbcolnikih z malignom pa samo 25 % INR. Tri mesece po akutni VT smo opazovali podaljšanje ČEL, D-dimeri so padli, prav tako je v proem tromesečju padla koncentracija fibrinogena. Rezultati po šestih mesecih so bili podobni. Med zdravljenjem z varfarinom smo izmerili podaljšanje ČEL, ki se je po ukinitvi zdravljenja z varfarinom vrnil v normalno območje, iz česar sklepamo,da dolgotrajno zdravljenje s kumarini vpliva na fibrinolitično aktivnost krvi.
Keywords: Thrombophlebitis; venska tromboza; Drug therapy; therapy; zdravljenje; zdravila; Anticoagulants; drug; Blood coagulation tests; krvna koagulacija; Middle age; Aged; Neoplasms; Immobilization; Heparin; Warfarin; Prothrombin time; Fibrinogen; Treatment outcome