175
ANA JEREB
LL.M., doktorica pravnih znanosti
okrajna sodnica
Okrajno sodišče v Ljubljani
Žaljive objave na družbenih
omrežjih kot moderni izziv
sodišč: so lahko tudi všečki
protipravni?
Izvirni znanstveni članek
UDK 342.727:343.632:004.774.1
1. Uvod
Možnosti elektronske komunikacije prek družbenih omrežij1 so danes brezmejne. Poenostav
ljeno lahko družbena omrežja opredelimo kot vrsto družbene interakcije z uporabo internetne
tehnologije (pri čemer gre sicer v večini primerov bolj za monolog kot za dialog oziroma
pravo interakcijo). Uporabnik lahko objavi, čivkne, všečka, komentira, deli objavo, doda prija
telja, ga dregne, deli sliko ali video, piše blog, snema vlog in še kaj bi se lahko našlo. Facebook,
Twitter, Instagram, YouTube in LinkedIn je le nekaj spletnih mest (platform), ki uporabniku
(posamezniku, podjetju ali državnemu organu) omogočajo, da se lahko kadarkoli poveže in
deli sporočila s preostalimi uporabniki po vsem svetu. Komunikacijo prek družbenih omrežij
odlikujejo hitrost, transparentnost, dostopnost in posledično široka uporaba ter priljubljenost
med uporabniki. Facebook ima danes 2,7 milijarde aktivnih mesečnih uporabnikov, sledita
mu YouTube z dvema milijardama in Twitter s 330 milijoni uporabniki.2
»Splet je postal eno od najpomembnejših sredstev, s katerim in prek katerega posamezniki
izvršujejo svojo pravico do sprejemanja in posredovanja informacij in idej, zagotavlja bis
tvena orodja za sodelovanje v aktivnostih in diskusijah, ki zadevajo politična vprašanja in
zadeve splošnega interesa; splet pomeni platformo za izvrševanje svobode izražanja, ki nima
primerjave.«3
1 Spletna družbena omrežja so aplikacije, spletne storitve, platforme ali strani, ki gradijo in odražajo družbene
mreže ali družbene odnose med ljudmi, ki imajo na primer skupne interese in/ali aktivnosti. (Boyd in dr., str. 210.)
2 Povzeto po: (2. 9.
2020).
3 Sodba ESČP v zadevi 48226/10, Cengiz in drugi proti Turčiji, z dne 1. 12. 2015, točka 49.
176
V.
Družbena omrežja pred sodišči
Na eni strani imajo družbena omrežja možnost, da spodbujajo ustavno varovano svobodo
izražanja na način, kot ga še ni bilo. Uporabniki lahko prek njih sporočajo informacije, ideje,
misli in slike množičnemu občinstvu ter (po potrebi) mobilizirajo to občinstvo za določen
namen. Po drugi strani družbena omrežja povečujejo možnost konflikta med takšno svobodo
izražanja in pravico posameznika do osebnega dostojanstva oziroma njegovega varstva pred
razžalitvami in drugimi oblikami škodnega izražanja.4
Med vsemi objavami na družbenih omrežjih so tudi take, ki so lažne ali žaljive, ki kršijo avtor
ske pravice, posegajo v zasebnost posameznikov ali celo izpolnjujejo znake kaznivega dejanja.
Razžalitve, sovražni govor, kriminalno združevanje, ustrahovanje ali izsiljevanje – tudi to so
odsevi družbenih omrežji. Objave na družbenih omrežjih so lahko netočne in sovražne; mož
nost anonimnosti pa še dodatno spodbuja posameznike, da hitreje prestopijo meje kulturnega
govora. Takšne objave oziroma njihovo preprečevanje in sankcioniranje prinašajo nove izzive
tudi za pravo – tako za normativno pravno urejanje kot za sojenje.
Prispevek se osredotoča na primere žaljivih objav prek družbenih omrežij, ki so jih obravna
vala domača in tuja sodišča. Predstaviti želi, ali in v čem je pravna obravnava konkurence med
svobodo govora in pravicami posameznikov drugačna v primeru objav na družbenih omrežjih.
Predstavljene so tiste odločbe najvišjih domačih in tujih sodišč, ki po presoji avtorice vsebujejo
ta razlikovalni element in ki kažejo na to, da so družbena omrežja zaradi svoje dostopnosti in
širokega dometa sočasno zmaga in poraz svobode (strpnega) govora v svetu.
Bistvene okoliščine, s katerimi se sodišča ukvarjajo pri obravnavi žaljivih objav na družbenih
omrežjih, so štiri in bodo predstavljene v nadaljnjih poglavjih:
• Ali posameznika na družbenih omrežjih varuje svoboda izražanja in proti komu?
• Kako pravilno razumeti kontekst posamezne objave na družbenem omrežju?
• Kakšen pomen pripisati všečkom, čustvenčkom in drugim simbolom?
• Kakšne možnosti ima posameznik za učinkovito sodno varstvo svojih pravic?
2. Svoboda izražanja na družbenih omrežjih
Prvo vprašanje, ki se pojavi pri obravnavi objav na družbenih omrežij pred sodišči, je, ali so te
zaščitene s svobodo izražanja ali ne. Prvi odstavek 39. člena Ustave RS5 določa, da je zago
tovljena svoboda izražanja misli, govora in javnega nastopanja, tiska in drugih oblik javnega
obveščanja in izražanja. Vsakdo lahko svobodno zbira, sprejema in širi vesti in mnenja. Kot
4 Prav tam, točka 52.
5 Uradni list RS/I, št. 33/91 in nasl.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 177
je ob letošnji mednarodni konferenci o svobodi izražanja povzel Toplak,6 uporabnik za obja
vljanje na družbenih omrežjih sklene pogodbeno razmerje s Twitterjem ali Facebookom in ob
tem soglaša, da lahko spletno podjetje kadarkoli izbriše njegovo objavo, zapre njegov račun
ali prekine pogodbo. Toplak tako sklepa, da uporabnika na spletu ustavna določba o svobodi
izražanja ne ščiti.
V sodni praksi pa je zaslediti različne pristope pri obravnavi svobode izražanja na družbenih
omrežjih; od tega, da sodišča poudarjajo prispevek družbenih omrežij k prosti in svobodni
komunikaciji, do omejevanja posameznega uporabnika z njegovim uporabniškim računom
zaradi varstva svobode izražanja samega družbenega omrežja ali drugih uporabnikov.
2.1. Svoboda izražanja med uporabniki družbenih omrežij
Stališče, da je izražanje na družbenih omrežjih varovano z ustavno zagotovljeno svobodo
izražanja, je VS RS zavzelo v svoji odločbi II Ips 75/2019 z dne 6. 2. 2020.7 V njej je Vrhovno
sodišče tehtalo, ali je toženec z izvrševanjem svobode izražanja v objavi na omrežju Twitter
nedopustno posegel v tožničino pravico do časti in dobrega imena, ki je v Ustavi varovana v
okviru pravice do osebnostnega dostojanstva in pravic zasebnosti ter osebnostnih pravic. Od
ločilo je, da je toženčeva svoboda izražanja varovana tudi na družbenem omrežju, še posebej,
ker gre za (posebej varovano) politično izražanje.8
Še dlje je v svoji obrazložitvi šlo Višje sodišče v Kopru, ki je v svoji odločbi Cpg 213/2017 z
dne 22. 2. 2018 izpostavilo, da je svoboda izražanja »navsezadnje predpostavka obstoja druž
benega omrežja Facebook«.9
Podobno je Evropsko sodišče za človekove pravice v zadevi Payam Tamiz proti Združenemu
kraljestvu pri presoji žaljivih komentarjev na portalu Blogger.com (v lasti podjetja Google
Inc.) odločilo, da so angleška sodišča pravilno pretehtala posameznikovo pravico do zasebno
sti s svobodo izražanja, ki v tem primeru »varuje tako podjetje Google Inc. kot njegove končne
uporabnike«.10 ESČP je nadalje poudarilo vlogo, ki jo imajo ponudniki internetnih storitev,
kot je Google Inc., pri olajševanju dostopa do informacij ter razprave o številnih političnih,
družbenih in kulturnih temah.11
6 Toplak, str. 3.
7 Sodba VS RS II Ips 75/2019 z dne 6. 2. 2020, točke 26–28, 36.
8 Prav tam, točki 27 in 36.
9 Točka 10.
10 Sodba ESČP v zadevi 3877/14, Payam Tamiz proti Združenemu kraljestvu, z dne 19. 9. 2017, točka 90.
11 Prav tam.
178
V.
Družbena omrežja pred sodišči
2.2 Svoboda izražanja v razmerju do družbenega omrežja
Višje deželno sodišče v Münchnu (OLG München v zadevi 18 W 1294/18 z dne 24. 8. 2018)
je presojalo dopustnost izbrisa komentarja na Facebookovi strani medija SpiegelOnline. Ta
je objavil prispevek o avstrijski priseljenski politiki. Med komentarji pod objavo je neki upo
rabnik političarko in članico desničarske AfD Heike Themel označil za »nacistično kurbo«.
Političarka se je odzvala s citatom nemškega pesnika: »Ne morem tekmovati v prepiru z vami.
Ste neoboroženi in z moje strani to ne bi bilo zelo pošteno.« Facebook je njen komentar iz
brisal in za 30 dni blokiral njen račun, pri čemer je ugotovil, da komentar krši pravila omrežja.
Višje deželno sodišče v Münchnu je presodilo, da je:
»komentar pomenil uveljavljanje svobode izražanja in bi moral Facebook pri uporabi svojih
pravil upoštevati pravico svojih uporabnikov do svobode izražanja po nemškem Temeljnem
zakonu«.
Sodišče je poudarilo, da je namen Facebooka kot družbenega medija svojim uporabnikom
omogočiti »javni trg za izmenjavo idej in mnenj«, ter opozorilo, da s platforme ni dopustno
izbrisati mnenj, ki so dopustna v okviru pravice do svobode izražanja. Sodišče je presodilo,
da komentar v konkretnem primeru ne pomeni sovražnega govora ter da je zato izbris ko
mentarja in ukinitev računa gospe Themel nezakonito ravnanje podjetja Facebook. »Zgolj
enostranska ugotovitev Facebooka, da komentar krši pravila platforme, ne more biti podlaga
za brisanje komentarja, ki ne krši svobode izražanja.«12
2.3. Svoboda izražanja v razmerju do oblasti
Da uporabnika na družbenih omrežjih in sama družbena omrežja ščiti svoboda izražanja, so
večkrat poudarila tudi ameriška sodišča, vendar so ob tem zavzela nasprotno stališče od zgoraj
predstavljene sodbe deželnega sodišča v Münchnu, in sicer da svoboda izražanja posameznike
varuje pred posegi države, ne pa tudi pred posegi zasebnikov. V sporih, ki so jih posamezniki
sprožili zoper upravljalce spletnih družbenih omrežji, ko so jih ti (domnevno) cenzurirali
(izbrisali njihove komentarje ali blokirali uporabniški račun), tožniki v ZDA s sklicevanjem
na svobodo izražanja niso bili uspešni.
Več sodišč je takšne zahtevke zavrnilo z obrazložitvijo, da svoboda izražanja posameznika va
ruje pred državnimi posegi, ne pa tudi pred posegi zasebnih družb, kamor spadajo Facebook,
Twitter in podobni. Sodišča so šla celo dlje in pravico do moderiranja vsebin na spletnih stra
neh teh zasebnih ponudnikov interpretirala kot njihovo lastno pravico do svobode izražanja,
v katero država ne sme poseči s svojo ureditvijo. Tako v ZDA s svojimi tožbami niso uspeli
12 Prav tam, točka 45.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 179
tožniki (vključno s predsednikom Donaldom J. Trumpom), ki so trdili, da določena družbe
na omrežja diskriminatorno cenzurirajo (konservativne) politike. Tako je prizivno sodišče za
okrožje Columbia zavrnilo zahtevek v zadevi Freedom Watch in Laura Loomer proti Google Inc.
in drugi,13 v kateri sta Freedom Watch in Laura Loomer tožila Google, Facebook, Twitter in
Apple z navedbami, da so sodelovali pri zatiranju konservativnih političnih stališč in kršili
njihove pravice. Sodišče je zavzelo stališče, da toženci ne morejo kršiti svobode izražanja
tožnikov, saj gre za zasebne družbe, medtem ko prvi amandma prepoveduje le državne ome
jitve svobode izražanja. Tožniki niso uspeli niti z zatrjevano diskriminacijo po upoštevnem
predpisu o človekovih pravicah (D.C. Human Rights Act), saj naj bi ta prepovedoval diskri
minacijo glede na politično prepričanje na javnih krajih, tožniki pa niso izkazali, da bi spletne
platforme delovale na takem kraju.
Zavrnjen je bil tudi zahtevek konservativnega blogerja Charlesa C. Johnsona, ki ga je Twitter
blokiral leta 2015. Kalifornijsko sodišče je v zadevi Charles C. Johnson proti Twitter14 odločilo,
da svoboda izražanja v tem primeru varuje Twitter, ne Johnsona. Obrazložilo je, da »je že
dobro uveljavljeno, da ustavna svoboda izražanja vključuje tudi pravico, da se ne govori«. Pra
vila Twitterja, ki jasno določajo, da uporabniki ne smejo objavljati groženj in da lahko Twitter
kadarkoli enostransko in brez razloga zapre uporabniški račun, so po presoji sodišča izraz
Twitterjeve svobode izražanja.
Takšno poudarjanje zaščite svobode govora na ozemlju ZDA posledično pomeni, da so
uprav ljalci družbenih omrežij pri moderiranju objavljenih vsebin pogosto manj aktivni, saj je
možnost za njihovo odgovornost za žaljive vsebine uporabnikov skoraj ničelna.
Da gre za (nedopusten) državni poseg v posameznikovo svobodo izražanja na družbenem
omrežju, je Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP) razsodilo v zadevi Cengiz in drugi
proti Turčiji.15 Kazensko sodišče v Ankari je več uporabnikom (pravnikom, zaposlenim na
pravnih fakultetah, ki se ukvarjajo s področjem varstva človekovih pravic) z odredbo blokiralo
dostop do omrežja YouTube (z obrazložitvijo, da je vsebina desetih posnetkov, ki so jih na
platformi objavili ti posamezniki, kršila prepoved žaljenja spomina na Atatürka). ESČP je
poudarilo pomen interneta za svobodno komunikacijo in deljenje informacij na splošno ter
posebej pomen platforme YouTube za deljenje političnih vsebin, ki jih tradicionalni mediji
spregledajo. S tem se »pospešuje pojav državljanskega novinarstva«.16 YouTube je zaradi svo
13 Zadeva Freedom Watch and Laura Loomer v. Google Inc. et al., United States Court of Appeals for the District of
Colombia, USCA Case No. 197030, z dne 27. 5. 2020.
14 Informacije o primeru povzete s strani: (14. 9.
2020).
15 Zadeva Cengiz proti Turčiji
16 Prav tam, točka 52.
180
V.
Družbena omrežja pred sodišči
jih lastnosti, dostopnosti in možnega vpliva z vidika pritožnikov brez alternativnih možnosti
izražanja. Z ukrepom države je bilo poseženo v njihovo pravico do sprejemanja in objavljanja
informacij oziroma idej. Sodišče je zato zaključilo, da je Turčija odgovorna za kršitev 10. člena
EKČP.17
2.4. Svoboda izražanja na uporabniških računih v javnem interesu
Politiki vse pogosteje uporabljajo svoje uporabniške račune na družbenih omrežjih za obveš
čanje javnosti o svojem delu ali celo z namenom javnih objav aktualnih odločitev. Takšne ob
jave v javnosti sprožajo različne odzive, ki jih posamezniki lahko izrazijo s komentarji. Če so
ti negativni, jih lahko politik, ki upravlja konkretni uporabniški račun, izbriše in posamezniku
onemogoči nadaljnji dostop do računa. Takšno blokiranje dostopa do javnih informacij lahko
pomeni tudi kršitev posameznikove svobode izražanja.
Tako je trenutni predsednik ZDA na svojem profilu @realDonaldTrump blokiral več drugih
uporabnikov, ki so objavljali kritične komentarje. Prizivno sodišče je v primeru Knight First
Amend. Inst. at Colum. Univ. proti Trump18 razsodilo, da je s tem kršil njihovo pravico do svo
bode govora. Osrednje vprašanje v zadevi je bilo, ali je uporabniški račun predsednika Trum
pa, ki ga je ta odprl, preden je postal predsednik, še vedno njegov zasebni račun ali je postal
javni forum, na katerem je varovana svoboda govora (tudi drugih) komentatorjev. Sodišče je
ugotovilo, da je Trump račun uporabljal v svoji predsedniški funkciji, blokada pa pomeni ne
ustavno državno omejitev svobode govora. Sodišče je s tem odločilo, da mora biti uporabniški
račun na družbenem omrežju, ki se uporablja v javne namene, odprt za komentarje in dialog,
kar je zaključilo z mislijo:
»[Č]e prvi amandma kaj sporoča, je to, da je najboljši odziv na nezaželen govor v zadevah
javnega interesa več govora, ne manj.«
Javni forum pa ni le uporabniški račun predsednika države; prizivno sodišče četrtega okrožja
je potrdilo odločitev v zadevi Davison proti Randall,19 da je takšen tudi Facebookov uporabni
ški račun predsednice odbora nadzornikov okrožja Loudoun v Virginiji. Ta naj bi kršila svo
bodo izražanja, ko je na svoji strani na Facebooku izbrisala zanjo neprijetne komentarje voliv
ca in mu preprečila nadaljnje objave. Randall je uporabljala svojo uradno stran na Facebooku
za potrebe svojega dela občinske uradnice. Prek te strani je javnosti posredovala informacije o
uradnih dejavnostih odbora in prosila javnost za odziv na politična vprašanja, s katerimi se je
17 Prav tam, točka 57–65.
18 Zadeva Knight First Amend. Inst. at Colum. Univ. v. Trump, 302 F. Supp. 3d 541, 573 (S.D.N.Y. 2018),
No. 181691 (2d Cir. Oct. 24, 2018).
19 Zadeva Davison v. Randall, 912 F.3d 666 (4th Cir. 2019).
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 181
srečevala v okviru svojega dela. Sodišče se je sklicevalo na novejšo sodbo Vrhovnega sodišča
ZDA o primerjavi družbenih omrežij s tradicionalnimi javnimi forumi, pri čemer je Vrhovno
sodišče internet označilo za »najpomembnejši prostor za izmenjavo mnenj«.20 Nasprotno pa
sodišče v zadevi Morgan proti Bevin21 zaščite svobode izražanja ni razširilo na omejitev govora
na uradnih straneh guvernerja Kentuckyja na Facebooku in Twitterju.
Komentatorji v strokovni literaturi opozarjajo, da uporabniški račun funkcionarja ni niti nje
gova zasebna lastnina niti prostor pod državnim nadzorom.22 Upravlja ga podjetje Twitter
Inc., ki ima svoja splošna pravila uporabe in med njimi določbe, kdaj in pod kakšnimi pogoji
lahko moderira objavljene vsebine. Te veljajo tudi za račun predsednika Trumpa. Če bi sam
predsednik kršil splošne pogoje Twitterja, bi ta njegove objave lahko odstranil (ali jih vsaj
ustrezno označil kot neresnične, kar se je že zgodilo), enako velja tudi za komentarje drugih
uporabnikov na njegovem računu. Zato se avtorji ne strinjajo z zaključkom sodišča, da je
Trumpov račun na Twitterju primerljiv z javnimi forumi, kjer ima javnost svobodo izražanja.23
Medtem ko ZDA poudarjajo pomen svobode izražanja in k možnostim cenzure objav na
družbenih omrežjih pristopajo restriktivno, se v Evropski uniji poudarja dolžnost upravljalcev
družbenih omrežji, da izbrišejo sporne objave, če so nanje opozorjeni. Svoboda izražanja pa
v nobenem primeru ni absolutna. Pri presoji, ali je pri izvrševanju svobode izražanja posa
meznik pretirano posegel v osebnostno pravico drugega (na primer v njegovo dostojanstvo),
je odločilen kontekst, v katerem je bila neka vsebina objavljena. Poudarki te sodne prakse so
predstavljeni v naslednjem poglavju.
3. Kontekst objave na družbenem omrežju
Pri presoji objav na družbenih omrežjih je ključni dejavnik, kako bi objavo razumel povprečen
uporabnik tega omrežja. Ta se ne omeji nujno le na golo besedilo spornega zapisa, temveč ob
tem upošteva tudi kontekst – v ožjem pomenu (kamor spadajo samo besedilo zapisa in njego
va umeščenost v niz komentarjev ter tudi okoliščine, povezane z avtorjem in naslovnikom) in
v širšem pomenu (kamor spadajo značilnosti uporabljenega družbenega omrežja).
Objav uporabnikov družbenih omrežij tako ni mogoče razumeti (le) v njihovem dobesednem
pomenu. Samo po sebi ne zadošča niti razčlenjevanje besedila ali iskanje besednih razlag iz
slovarja. Pomembni so tudi pomen in širši kontekst, značilnosti vpletenih uporabnikov, njiho
va predhodna korespondenca in duh komunikacije.
20 Zadeva Packingham v. North Carolina, 137 S. Ct. 1730, 1735 (2017).
21 Zadeva Morgan v. Bevin, 298 F. Supp. 3d 1003, 1010 (E.D. Ky. 2018).
22 Glej Nylen.
23 Prav tam.
182
V.
Družbena omrežja pred sodišči
Pri iskanju konteksta določene objave je treba upoštevati tudi značilnosti konkretnega druž
benega omrežja. Že te namreč lahko pomembno otežijo presojo, ali gre pri določeni objavi
za (nedopustno) navajanje (napačnih) dejstev ali za zaščiteno izražanje mnenja. Na primer,
omrežje Twitter dolžino objav omejuje na 140 znakov, kar piscu ne omogoča, da bi jasno
opredelil svojo objavo kot na primer lastno mnenje, pretiravanje ali satiro. Zato bi sodišče pri
presoji njegove objave nujno moralo upoštevati tudi širši kontekst te objave; recimo verigo
njegovih objav, ki so si sledile v (krajšem) časovnem obdobju, in vsebino tvitov, na katere je
morda odgovarjal.24
3.1. Kontekst objave na družbenem omrežju v ožjem pomenu
3.1.1. Dobesedni pomen uporabljenih izrazov
Da je pri razumevanju zapisov na družbenih omrežjih ključen kontekst, je Vrhovno sodišče
Združenega kraljestva izčrpno obrazložilo v zadevi Stocker proti Stocker.25 Stranki Stocker sta
razvezana zakonca. Po ločitvi se je na strani na Facebooku vnela ostra debata med gospo
Stocker in novo partnerico bivšega moža. V tem okviru je gospa Stocker objavila več obtožb
na račun gospoda Stockerja, med drugim, da »jo je poskušal zadaviti«. Obtožbe so bile vidne
21 osebam, ki jim je bil omogočen dostop do objave, ter 110 Facebookovim prijateljem nove
partnerice in njihovim prijateljem. Gospod Stocker je vložil tožbo zaradi klevetanja. Medtem
ko se je sodišče prve stopnje ukvarjalo z definicijo pojma »poskusiti zadaviti« in se je pri tem
oprlo na slovar angleškega knjižnega jezika, je vrhovno sodišče poudarilo:
»[V] zadevi je ključno, da gre za objavo na omrežju Facebook. 21. stoletje je s seboj prineslo
nov razred bralca: uporabnika družbenih medijev. Sodnik, ki je zadolžen za odločitev, kako
bo objavo na Facebooku ali tvit na Twitterju razlagal uporabnik družbenih medijev, mora
imeti v mislih način objavljanja in branja takšnih objav in tvitov.«
Angleško vrhovno sodišče je tako zavrnilo pristop sodišča nižje stopnje, ki je s slovarjem iska
lo (do)besedni pomen sporne objave:
»Običajen bralec objave na Facebooku ne secira objave v ločene odstavke, še manj pa izolira
posamezne besede in razmišlja o možnih pomenih. Ob vedenju, da je tožnica živa, bi objavo
zagotovo interpretiral tako, da je toženec prijel ženo za vrat, in ne, da jo je naklepno poskušal
ubiti.«26
Takšen pristop lahko primerjamo z obravnavo žaljivih naslovnic v časopisu, ki jih je treba
presojati v kontekstu celotnega članka in presoditi, ali je žaljiva celotna objava, ne pa zgolj
24 Barnett, str. 161.
25 Zadeva Stocker v. Stocker, [2019] UKSC 17.
26 Prav tam.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 183
izseki, iztrgani iz konteksta. To je poudarilo tudi slovensko Vrhovno sodišče v zadevi II Ips
75/2019 z dne 6. 2. 2020:
»Ocena sodišča prve in druge stopnje, da je zaradi uporabljene prispodobe sporna objava
zelo žaljiva, je sprejemljiva le, če je vzeta iz konteksta in razumljena dobesedno. Sodišči sta
sicer utemeljeno verjeli tožnici, da jo je toženec z verbalno karikaturo prizadel. Kot rečeno pa
to ne zadošča za oceno o protipravnosti objave. Politična žalitev se pogosto razširi na osebno
področje, vendar so po stališču ESČP takšna tveganja nujna za svobodno razpravljanje o
idejah, ki pomenijo zagotovilo demokratične družbe.«27
3.1.2. Niz komentarjev, vezanih na določeno objavo
Sodišča vse pogosteje posamezne objave ne obravnavajo izolirano, temveč v kontekstu celot
nega niza komentarjev, ki so prikazani na določenem uporabnikovem računu (»zidu« v pri
meru omrežja Facebook). Tako je v zadevi Feld proti Conway28 sodišče v Massachusettsu pre
sojalo, ali gre pri tvitu »ti si prekleto nora!«29 za žaljivo navajanje dejstev o duševnem zdravju
tožnice, ki naj bi škodilo njenemu ugledu (saj se je tvit prikazal ob iskanju tožnice v spletnem
iskalniku), ali za (dopustno) osebno mnenje avtorja tvita. Sodišče je poudarilo, da je treba pri
razlikovanju med pretiravanjem in dobesednim pomenom zatrjevanja dejstev upoštevati »ce
lotno objavo in kontekst, v katerem je bila objavljena; upoštevaje vse uporabljene besede in vse
okoliščine izjave«. Za primer konkretnega družbenega omrežja je sodišče nadalje obrazložilo,
da to pomeni, »da tvita ni mogoče brati izolirano, temveč v kontekstu celotne razprave«.30 Ker
je sporni tvit del intenzivne in čustveno nabite debate o domnevni tožničini odgovornosti za
izginotje tekmovalnega konja, »ga v tem kontekstu ni bilo mogoče razumeti kot navajanje
dejstev o tožničinem duševnem stanju«. Šlo je za »očitno kritiko – torej za mnenje o zadevi iz
širše razprave«. Po stališču sodišča bi razumen bralec pri takem zapisu iskal kontekst v celot
nem nizu objav in se ne bi omejil na (goli) dobesedni pomen uporabljenih besed.
Podobno je odločilo tudi newyorško prizivno sodišče v zadevi Stolatis proti Hernandez, in
sicer da:
»Ob prebiranju posameznih objav iz niza, vključno z izpostavljeno, je mogoče trditi, da je z
njimi avtor podajal napačne dejanske trditve. Vendar z vidika niza objav kot celote (kar je
pravilen pristop) sklepamo, da je šlo za objave pravno varovanih osebnih mnenj avtorja.«31
27 Glej točko 35.
28 Zadeva Feld v. Conway, 16. F. Supp. 3D 1 (D. Mass. 2014).
29 V izvirniku: »you are fucking crazy!«
30 Zadeva Feld v. Conway, par. 4.
31 Zadeva Stolatis v. Hernandez, 77 N.Y.S.3d 473 (App. Div. 2018), par. 476–477.
184
V.
Družbena omrežja pred sodišči
3.1.3. Lastnosti avtorja in naslovnika žaljive objave
V okviru presoje notranjega konteksta določene objave so pomembne tudi okoliščine, pove
zane z osebnostjo avtorja in naslovnikom spornega zapisa. Tako je Višje sodišče Anglije in
Walesa v zadevi Monroe v. Hopkins32 opozorilo na naslednje pomembne okoliščine:
• na strani naslovnice žaljivega tvita: da ima @MsJackMonroe uporabniški račun na Twitter
ju od leta 2012 in da ji sledi okoli 75.000 sledilcev. V času sporne objave je bila na Twitterju
vsako prosto minuto (kot je sama trdila) in je objavila okoli 20.000 tvitov. Sprejela je oceno
toženke, da je »odkrita politična aktivistka, zelo kritična do konservativne stranke in njene
politike«. Sodišče je ocenilo, da je v svojem načinu pisanja zelo direktna in odkrita ter da na
Twitterju večkrat uporablja kletvice in druge »močne izraze«. Takšen opis bi potrdili tisti,
ki jo spremljajo na Twitterju (čeprav bi morda uporabili drugačne besede).33
• na strani avtorice spornega zapisa: da ima uporabniški račun @KTHopkins, na katerem
se predstavlja kot pisateljica kolumn za različne medije. Ima okoli 570.000 sledilcev, njeno
domačo spletno stran pa obišče 5,7 milijona obiskovalcev na mesec. V tem obdobju je
napisala okoli 44.000 tvitov; kritičnega dne je prvi tvit napisala ob 7. uri zjutraj, sporni (ki
ga je poslala malo pred deseto uro zvečer) pa je bil njen trideseti tisti dan. Širši javnosti je
poznana kot kontroverzna, napadalna, neposredna, sarkastična in večkrat predrzna v svo
jem novinarskem delu ter pri objavah na družbenih omrežjih.
Tudi naše Vrhovno sodišče je v zadevi II Ips 75/2019 poudarilo lastnosti avtorja objave na
Twitterju, in sicer da je »znan politik, predsednik največje opozicijske stranke in mnenjski
voditelj, ki ima 39.600 sledilcev na Twitterju. Tudi zato so njegove objave deležne bistveno
večje pozornosti kot objave povprečnega uporabnika Twitterja in so predmet bolj pogloblje
nih analiz. Zato jih je treba obravnavati drugače kot nepremišljene, hipne in pogosto vulgarne
odzive anonimnih posameznikov preko interneta, ki imajo zamejen domet«.34
3.1.4. Domet objave
Tudi slovenska višja sodišča so se nekajkrat izrekla o kontekstu, v katerem je treba presojati
(ne)protipravnost določene objave na družbenih omrežjih, in pri tem poudarila njen domet
oziroma število oseb, ki so objavo (lahko) videle in prebrale. Višje sodišče v Ljubljani je o
tem odločalo v zadevi II Cp 2066/2012.35 Šlo je za odškodninski spor zaradi posega v zaseb
nost z objavo fotografij na omrežju Facebook. Sodišče je posebnosti tega družbenega omrežja
32 Zadeva Monroe v. Hopkins, (2017) EWHC 433 (QB).
33 Zadeva Monroe v. Hopkins, par. 8.
34 Sodba VS RS II Ips 75/2019, par. 36.
35 Sodba VSL II Cp 2066/2012 z dne 30. 1. 2013.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 185
upoštevalo tako pri presoji protipravnosti toženčevega ravnanja kot tudi pri določitvi višine
primerne odškodnine. Ugotovilo je, da je bila s tem razkrita zasebnost tožnika, in sicer spletni
album, ki ga je videlo in ga komentiralo vsaj pet vidnih spletnih prijateljev in 15 anonimnih.
Višje sodišče je odločilo, da protipravnost objave ni bila izključena, čeprav je bila ta morebiti
namenjena le »najožjim prijateljem«. Okoliščini, da je šlo za najbližje prijatelje in da je bilo
število oseb, ki so fotografije videle, manjše, pa vplivata kvečjemu na intenzivnost posega v
zasebnost in posledično na višino odškodnine, ne pa na sam obstoj protipravnega ravnanja.
Enako velja za dejstvo, da osebe, ki so se na takšen način seznanile s fotografijo, toženca ne
poznajo. Višje sodišče pa je v svoji obrazložitvi nadalje grajalo stališče sodišča prve stopnje, da
tožnik pripada starejši generaciji, ki ni tako vešča uporabe sodobnih komunikacijskih orodij,
zaradi česar naj bi bil krog javnosti, ki je objavo videla, manjši, kot pa to zatrjuje tožnik. Tak
šen zaključek naj bi bil arbitraren, saj sodišče prve stopnje ni pojasnilo, zakaj je v konkretni
zadevi relevanten krog javnosti zgolj (ali ravno) tožnikova starostna skupina.
Protipravnost žaljive objave v zaprti skupini na Facebooku je Višje sodišče v Ljubljani pre
sojalo v zadevi II Cp 577/2019.36 Tožnik je zahteval plačilo denarne odškodnine, ker naj bi
ga toženec v treh spletnih objavah razžalil ter okrnil njegov ugled in dobro ime. Objave so
vsebovale opis konkretnih dogodkov s konkretnimi osebami, v katerih je bilo tožnika mogoče
prepoznati in v katerih je toženec tožniku pripisal šolanje na butalski fakulteti, mu očital
nakup diplome in ga imenoval za osla. Objave so bile napisane na strani Facebookove skupi
ne Krajani ... za boljši jutri, ki je bila zaprta, do nje pa je imelo dostop 67 članov te skupine.
Tožnik ni bil član navedene skupine, o objavah pa ga je obvestila žena, ki je zanje izvedela od
prijateljice. Pritožbeno sodišče je razsodilo:
»Da je že krog 67 oseb dovolj širok, da je objave treba šteti za javne, poleg tega se toženec pri
tako širokem krogu naslovnikov ni mogel upravičeno zanesti na zasebnost komunikacije. Po
drugi strani je pomembno, da je toženec svoje objave naslovil na skupino, ki je že po svojem
imenu namenjena razpravi o življenju občanov Občine B. in v okviru tega tudi razpravi o de
lovanju občinskih uslužbencev. Toženec spornih izjav tako ni naslavljal na ljudi izven kroga
zainteresirane javnosti in javnosti zunaj območja Občine B. in njene bližnje okolice njegovi
zapisi tudi niso dosegli.«
Protipravnost pa ni bila ugotovljena v primeru žaljive objave, ki jo je presojalo Višje sodišče
v Kopru v zadevi Cpg 213/2017.37 Na za javnost odprtem delu profila bara L. na Facebooku
je bil objavljeno naslednje besedilo: »Vsem sedanjim in bodočim gostincem in seveda gostom
svetujem, da se v veliki meri ognejo kave znamke H., v svarilo naj vam bo le, da imajo le v
K. 4 stranke, s katerimi so v tožbi [...].« Pomembni okoliščini za presojo sta bili, da je bila
36 Sodba VSL II Cp 577/2019 z dne 10. 7. 2019.
37 Sodba VSK Cpg 213/2017 z dne 22. 2. 2018.
186
V.
Družbena omrežja pred sodišči
objava po devetih dneh odstranjena s profila na Facebooku in da je sporno izjavo na svojem
uporabniškem profilu delila le tretja toženka, ki je objavo še istega dne odstranila. Šlo je torej
za kratkotrajno objavo na profilu določenega lokala (in ene s tem lokalom povezane osebe).
Sodišče je zapisalo:
»Objava na odprtem delu FB profila, kljub temu, da je javna, ne pomeni, da jo tudi dejansko
vpogleda vsakdo, ki je aktiven na družbenem omrežju, temveč le osebe, ki jih ta FB profil
zanima. Zgolj možnost, da bi lahko izjavo videl vsak uporabnik družbenega omrežja v Slo
veniji, ne zadošča, saj tožeča stranka niti ne trdi, da je bil FB profil, na katerem je bila sporna
objava, zanimiv za širok krog ljudi v Sloveniji. Kljub izrecnemu pozivu tožeča stranka sodiš
ču ni dostavila seznama strank, ki naj bi sporno izjavo dejansko videle. V naravi družbenega
omrežja je, da objave na njem niso objektivne, gre za mnenja in stališča imetnika profila.
Sporna izjava je v okviru zahtevanih standardov izražanja na družbenih omrežjih (ni na prvi
pogled žaljiva in zaničevalna). Vse našteto po mnenju pritožbenega sodišča ob pravilni upo
rabi materialnega prava pomeni, da konkretne okoliščine zadeve ne opravičujejo odškodnine
po 183. členu OZ.«
V tem primeru je Višje sodišče v Kopru zelo strogo ocenilo, da bi tožeča stranka morala za do
kazovanje dometa sporne objave sodišču predložiti seznam oseb, ki so objavo videle. V praksi
drugih sodišč stranke v ta namen pogosto predložijo analitiko obiskov določene spletne strani
ali pa zadostuje že podatek o številu sledilcev določenega uporabniškega računa.
3.1.5. Uporaba spletnih povezav in slik
V okviru notranjega konteksta je lahko pomembna okoliščina za presojo tudi objava spletnih
hiperpovezav (hiperlinkov) ali slikovnega gradiva, na podlagi katerih si lahko (razumen) bra
lec ustvari lastno mnenje o zadevi in v tem oziru razume sporen zapis tudi kot (le) osebno
mnenje avtorja, in ne kot navajanje dejstev. Če je objavljeno mnenje opremljeno s hiperpo
vezavo na vir informacij, s tem bralcu omogoči, da si ustvari lastno mnenje o določeni temi.38
Povezave sporočajo, da se je avtor zanašal na določene druge informacije, ki jih je mogoče
razlagati na različne načine, pri čemer je bralcu omogočeno, da jih preveri tudi sam.
Podobno velja za slikovno gradivo, ki ga lahko avtor pripne k določenemu besedilnemu ko
mentarju. Tudi to bralcu omogoča, da o zadevi pridobi dodatne informacije, na podlagi kate
rih lahko sklepa na kontekst zapisa. Tako je bil zavrnjen zahtevek v zadevi Stephanie Clifford
(Stormy Daniels) proti Donald J. Trump glede Trumpovega tvita, da je igralka Stormy Daniels
»popolna prevarantka«.39 Igralka je trdila, da je prejela grožnje, ker je v javnosti govorila o svo
38 Na primer zadeva Redmond, 2012 WL 3243507. Povzeto po Barnett Lidsky in Andersen Jones, str. 164.
39 Zadeva Stephanie Clifford aka Stormy Daniels v. Donald J. Trump, US Court of Appeals for the ninth circuit, 18
56351 (2020).
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 187
jem domnevnem razmerju s predsednikom. Izdelala je skico moškega, ki naj bi ji grozil in ki
naj bi bil po Trumpovih besedah zelo podoben igralkinemu bivšemu možu. Trump je tvitnil:
»Skica leta kasneje o neobstoječem moškem. Popolna prevarantka, ki se dela norca iz Medijev
Lažnih Vsebin (vendar oni vedo)!« 40 in tvitu pripel tudi obe skici.
Igralka je zoper predsednika vložila tožbo, v kateri je trdila, da je tvit posegel v njen ugled in
jo prikazal kot lažnivko. Sodnik, ki je njen zahtevek zavrnil na prvi stopnji, je objavo označil
za »barvit izraz retoričnega pretiravanja«,41 ki ga nihče ne bi mogel razumeti kot navajanje
dejstev o igralki. Pritožbeno sodišče je pritrdilo takšnemu zaključku:
»[G]ledano skozi oči objektivno razumnega bralca, tvit kaže na mnenje g. Trumpa o po
sledicah domnevno podobnega videza (igralkinega) bivšega moža in osebe na skici. Ker je
[spornemu, op. a.] tvitu takoj sledil tvit z obema skicama, je bralec prejel dovolj informacij
glede domnevno neresnične obtožbe in si je lahko glede tega ustvaril lastno mnenje.«
3.2. Kontekst objave na družbenem omrežju v širšem pomenu
Med zunanje okoliščine, ki vplivajo na razumevanje objav na družbenih omrežjih, lahko uvr
stimo lastnosti družbenih omrežij na splošno in posebnih karakteristik konkretnega omrežja.
Tako je pomembno, kako določeno omrežje deluje, na kakšen način se objave na njem prika
zujejo in po kolikšnem času izginejo, ali nas do njih lahko pripelje splošno iskanje na internetu
in podobno. Angleško vrhovno sodišče je v že predstavljenem primeru Stocker proti Stocker
poudarilo, da je zaradi načina delovanja Twitterja mogoče, da se določen tvit v različnem kon
tekstu prikaže različnim skupinam uporabnikov ali celo različnim uporabnikom. Načeloma
posledic, ki izhajajo iz konteksta, na katerega avtor sam ne more vplivati, ne moremo pripisati
njemu.42
Sodba v zadevi Stocker proti Stocker se nadalje sklicuje na odločitev Višjega sodišča Anglije in
Walesa v zadevi Monir proti Wood43 o tem, da je: »Twitter hiter medij. Ljudje se med sporočili
premikajo relativno hitro.« Ta argument je uporabilo tudi za primer omrežja Facebook: »Za
Facebook velja podobno. Ljudje se čezenj premikajo hitro. Ne ustavijo se in ne razmislijo o
prebranem. Ne razmišljajo o tem, kakšen pomen bi izjava morda lahko imela. Njihova reakcija
na objavo je čustvena in bežna.«44
40 V izvirniku se Trumpov tvit glasi: »A sketch years later about a nonexistent man. A total con job, playing the Fake
News Media for Fools (but they know it)!«
41 Ang. »colourful expression of rhetorical hyperbole«.
42 Zadeva Stocker v. Stocker, točka 39.
43 Zadeva Monir v. Wood, EWHC (QB) 3525, 2018.
44 Zadeva Stocker v. Stocker, točka 41.
188
V.
Družbena omrežja pred sodišči
3.2.1. Neformalnost
Med zunanjimi lastnostmi družbenih omrežij, ki opredeljujejo kontekst objav, velja postaviti v
ospredje neformalnost komunikacije prek spletnih platform. Nekatera sodišča so zavzela sta
lišče, da je objave na družbenih omrežjih zato treba razlagati kot izražanje mnenj, ne dejstev.
Tako je recimo prizivno sodišče v Koloradu v zadevi Giduck proti Niblett45 odločilo, da objav
na omrežju Facebook ni mogoče razumeti kot navedbe o dejstvih zaradi njihove »vsebine,
tona in konteksta«.46 Dejstvo, da je šlo za komunikacijo, v kateri je bilo veliko objav anoni
mnih, je še nadalje utrdilo stališče, da je šlo (le) za osebna stališča avtorjev.47
Na neformalnost objav na omrežju Twitter se je sklicevalo ameriško sodišče v zadevi Rocher-
ster City Lines, Co. proti City of Rochester,48 kjer je sodišče razsodilo v prid izvoljenemu mestne
mu svetniku, ki je tvitnil več komentarjev v povezavi z razpisom za izvajalca javnega prometa.
Uporabil je formulacije, kot so: da so določene stranke vzele javnost za talce, da so vključene
v izsiljevanje in rop ter da so kradle davkoplačevalcem. Po mnenju sodišča so bile »pogosto
uporabljene retorično, za opis vedenja, ki je za avtorja neokusno ali moralno sporno, ne pa
tudi kaznivo«.49 Čeprav bi besedilo torej lahko razumeli, kot da opisuje kazniva dejanja, ga je
kontekstualno treba razumeti le kot retorično izražanje. Sodišče je spornim tvitom pripisalo
»sproščen ton, ki naj bi bil med uporabniki (tega) družbenega omrežja pogost«.50
Tudi slovensko Vrhovno sodišče je objavam na Twitterju pripisalo neformalen pogovorni ton:
»Za objave na tem omrežju je značilno, da gre praviloma za ekspresivne, zelo kratke, hitre,
tudi pikre, zajedljive, nemalokrat prostaške odzive, napisane v pogovornem stilu, brez
poglobljenega razmisleka. Uporabniki Twitterja zapis besedila pogosto krajšajo, kar pa ni
pogojeno le s pomanjkanjem prostora, ampak ima tudi družbeno in čustveno razsežnost,
s katero se izraža osebna identiteta in izkazuje pripadnost neki družbeni skupini, pa tudi
ustvarja spontano, lahkotno vzdušje v komunikaciji. To pomeni, da povprečni uporabnik
Twitterja ‚čivke‘ bere hitro, jih ne preučuje ter jih razume v kontekstu, ki je specifičen za to
družbeno omrežje. Na tak, hipen in ekspresiven način sporočila tudi nastajajo.«51
Bolj strog in resen kontekst objave na omrežju Facebook pa je prepoznalo Višje sodišče Anglije
in Walesa v zadevi Dr Katherine Alexander – Theodotou in drugi proti Georgios Kounis.52 Sporna
45 Zadeva Giduck v. Niblett, 2014 WL 2986670 (Colo. App. 2014).
46 Prav tam, točka 11.
47 Prav tam, točka 10.
48 Zadeva Rocherster City Lines, Co. v. City of Rochester, 846 N. W. 2D 444, 46667 (Minn. Ct. App. 2014).
49 Prav tam, točka 466.
50 Prav tam.
51 Sodba VS RS II Ips 75/2019, točka 34.
52 Zadeva Dr Katherine Alexander – Theodotou et al. v. Georgios Kounis, [2019] EWHC 956 (QB), točka 52.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 189
objava na Facebooku je tožnika (vodilna v večji londonski odvetniški pisarni) obtoževala, da
sta izkoristila ranljiv položaj, tako da sta žrtvam škandala s prodajo nepremičnin na Cipru
zaračunala skoraj 30.000 funtov za pravno pomoč, nato pa nista zaščitila njihovih interesov in
bila posredno kriva za samomor ene od žrtev. Objava je bila objavljena v Facebookovi skupini
Cyprus Property Legal Action – Resolution and Collaboration. Sodišče je poudarilo, da je šlo
za »resno zadevo o resni temi, objavljeni na Facebookovi strani uradne kampanje. Ne gre za
lahkomiselno ali prehodno mnenje na uporabniškem računu posameznika, ki bi ga bilo mogo
če brati na nepreviden način.«53 Sodišče je zato zavzelo stališče, da je objavljena vsebina lahko
povzročila resne posledice za ugled tožnikov, ki jih je bilo mogoče identificirati v objavah.
3.2.2. Neresničnost, očitno pretiravanje, satira in žaljive šaljivke
Nadaljnja okoliščina, ki jo je pri pravni analizi objav na družbenih omrežjih treba upošte
vati, je njihova (ne)resničnost. Sem spadajo razlikovanje med objavami dejstev in mnenj ter
presoja sodišča, kako določeno objavo razume povprečen (razumen) uporabnik določenega
družbenega omrežja.54 Tako bodo sodišča na primer pri presoji, ali je lahko določen tvit mo
goče razumeti kot navajanje dejstev, presojala samo vsebino objave in to, kje in zakaj je bila
objavljena (je bil namen zgolj šala ali je želel avtor javnosti posredovati dejstva). Sodišča upo
rabnike družbenih omrežij pogosto razbremenijo odgovornosti za objavljene (žaljive) zapise,
ker ugotovijo, da jih bralci niso razumeli v njihovem dobesednem pomenu, temveč kot satiro,
sarkazem, pretiravanje ali retorični govor.
Po besedah slovenskega Vrhovnega sodišča:
»Zato, ker gre za objavo na Twitterju, zgolj to, da je toženec objavil le satirično, sarkastično
ter za tožnico osebno žaljivo prispodobo, verbalno karikaturo, in ne tudi obsežnejšega
vsebinskega odziva na televizijsko oddajo, ne zadošča za oceno, da je bil njegov namen
zaničevanje in razvrednotenje tožnice. Vrhovno sodišče tako ocenjuje, da je povprečni
sledilec toženca njegov ‚čivk‘ razumel kot očitek tožnici, da je pri delu urednice dnevnoin
formativnega programa javne RTV pristranska. Izražanje takšnega stališča – naj bo točno
ali ne – z vidika svobode izražanja ne sme biti problematično. Tako sporočilo namreč sodi v
kategorijo visoko varovanega političnega izjavljanja.«55
Zanimiva je tudi odločba Boulger proti Woods56 zveznega sodišča v Ohiu, ki je kontekst objave
na Twitterju osredotočilo na umeščenost objave znotraj uporabniškega računa določenega
53 V izvirniku: »It is not a frivolous or transitory piece on an individual‘s social media account, which might be read
with a slapdash approach.«
54 Pelletier, str. 236.
55 Sodba VS RS II Ips 75/2019, par. 34.
56 Zadeva Boulger v. Woods, 306 F. Supp. 3d 985 (S. D. Ohio 2018).
190
V.
Družbena omrežja pred sodišči
uporabnika in poskušalo odgovoriti na vprašanje, ali gre v tem kontekstu za navajanje dejstev
ali izraz osebnega mnenja. Igralec James Woods je delil objavo (retweet) s primerjavo foto
grafij podpornice predsedniškega kandidata Sandersa in ženske, ki je na avtomobilski dirki v
organizaciji predsednika Trumpa salutirala z nacističnim pozdravom. Ob tem je pripisal ko
mentar: »Tako imenovana #Trump nacistka je provokatorka/izvrševalka #BerniSanders(a)?«.
Kot se je izkazalo, tožnica ni bila ženska na sliki z dirke, zato je zoper konservativnega igralca
vložila tožbo zaradi razžalitve. Pri ugotavljanju, ali gre pri konkretnemu tvitu za navajanje
dejstev, je sodišče poudarilo, da je:
»narava tvita v bistvenem drugačna od izjav, ki se pojavijo v daljših pisnih prispevkih, pri
čemer je težko določiti, ali je pravi kontekst objave enostavno sam tvit, celotni Woodsov
uporabniški račun ali celo celotna platforma Twitter. Ker je vsak uporabniški račun unikaten,
bralec ne more (iz samega dejstva, da avtor uporablja Twitter kot njegovo izbrano komunika
cijsko sredstvo) predvidevati, ali bo določen račun na Twitterju vseboval poročanje o dejstvih
ali uporabnikova osebna mnenja ali retorična vprašanja.«57
Sodišče je zaključilo, da pravega konteksta v konkretnem primeru ne more določiti, vendar pa
je bilo to vprašanje za odločitev nepomembno, ker bi povprečen bralec tvit prej kot navajanje
dejstev razumel kot retorično vprašanje.
Odgovornosti za žaljiv tvit je bil razbremenjen tudi Elon Musk, ki je britanskega jamarja,
ki je sodeloval v reševalni akciji ujetih mladih nogometašev v jami na Tajskem, na Twitterju
označil za pedofila.58 Tvit je kasneje izbrisal. Muskova obramba je v sojenju vpeljala izraz
»JDart«; zatrjevala je, da je šlo pri sporni objavi za »šalo, ki je bila slabo sprejeta in zato kasneje
izbrisana, skupaj z opravičilom in pojasnilnim tvitom za nadaljevanje razprave« (a Joke that
was badly received, therefore Deleted, with an Apology and the Responsive Tweets to move on from
the matter). Porota v Los Angelesu je Muska oprostila vseh obtožb.59
Za posebno obliko neškodljivega govora (vulgarno zlorabo) je ESČP označilo komentar v
zadevi Payam Tamiz proti Združenemu kraljestvu.60 Glede pisanja komentarjev na družbenih
omrežjih je ESČP pripomnilo, da milijoni spletnih uporabnikov vsakodnevno objavljajo svoje
komentarje in da so številni žaljive narave. »A vendar je večina komentarjev preveč trivialna,
domet njihove objave pa preveč zamejen, da bi povzročili občutno škodo ugledu druge osebe.«
V konkretnem primeru se je sodišče strinjalo z nacionalnimi organi, da večina komentarjev ni
bila pretirano žaljivih, čeprav je šlo za vulgarizme:
57 Prav tam, točke 1002–103l.
58 Musk ga je poimenoval »pedo guy«.
59 Elon Musk wins defamation case over ‘pedo guy’ tweet about caver. Dostopno na: (15. 9. 2020).
60 Zadeva Payam Tamiz proti Združenemu kraljestvu.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 191
»Raven komentiranja je bila resda nizka, kar pa je v komunikaciji na spletu pravzaprav zelo
pogosto, poleg tega se od pritožnika kot politika pričakuje višja stopnja tolerance do takšnih
zapisov. Veliko komentarjev je bilo očitno izmišljenih in jih bralci niti ne bi jemali resno.«
4. Uporaba všečkov, ključnikov in čustvenčkov ter delitev objave
Naslednja novost, ki je upoštevana pri pravni analizi družbenih omrežji, je pojav novih oblik
pisne komunikacije, ki jo prinaša nova tehnologija. V besedna sporočila uporabniki druž
benih omrežij velikokrat vključujejo tudi t. i. čustvenčke (emoticon/emoji). Ti so uporabljeni
poleg teksta z namenom, da prikažejo določeno čustvo ali drugače doprinesejo k bralčevemu
razumevanju besedila.61 Najbolj osnovni čustvenček je rumen, smejoči obraz, sledi pa še cela
paleta različnih čustvenih izrazov, podob živali in predmetov. Podoben simbol predstavlja
všeček (like), s katerim lahko uporabniki omrežij Facebook in Twitter izrazijo svojo podporo
ali simpatijo z določeno objavo, komentarjem ali spletno stranjo. Ključnik (»lojtro«) (hashtag)
uporabniki različnih družbenih omrežij uporabljajo zato, da označijo določeno dejstvo ali
osebo, povezano z vsebino objave, in tako olajšajo iskanje po ključnih besedah.62 Na večini
družbenih omrežij so tovrstne povezave interaktivne (ob kliku na besedo se uporabniku po
kažejo vse objave z isto označbo). Posebno obliko sporočanja pa predstavlja tudi delitev objave
(share), saj z njo uporabnik omogoči, da se s (sicer tujo) objavo seznanijo vsi njegovi sledilci.
4.1. Všečkanje in deljenje tujih objav
Učinek deljenja objave (na Twitterju gre za funkcijo Retweet, na Facebooku za funkcijo Sha
re) je, da se vsebina izvornega sporočila ponovi in se razširi tudi med druge bralce. Gre za
način razširjanja vsebine, za potrditev in nadaljnjo uveljavitev izjave ali stališča, za filtriranje
vsebin tretjih oseb, za vzpostavitev novih prijateljstev in krepitev odnosov, pridobivanje privr
žencev, uveljavljanje pomembnosti in utrjevanje občutka medsebojne povezanosti z drugimi
uporabniki.
Ilustrativna sodba, ki se ukvarja z (ne)dopustnostjo všečkanja in deljenja žaljive objave, je
sodba švicarskega vrhovnega sodišča 6B 1114/2018.63 Vrhovno sodišče Švice je razsodilo, da
lahko že aktivnost, kot je všečkanje ali deljenje določene objave, pripelje do obsodbe zaradi
klevetanja ali razžalitve. Toženec je všečkal žaljiv komentar na omrežju Facebook, ki je tožnika
(zagovornika pravic živali) obtoževal rasizma in protisemitizma. Okrožno sodišče v Zürichu,
61 Definicija čustvenčka je povzeta po Oxford Living Dictionaries, dostopno na: (15. 9.
2020).
62 Glej Using Hashtags on Twitter.
63 Zadeva BGer 6B 1114/2018 z dne 29. 1. 2020.
192
V.
Družbena omrežja pred sodišči
ki je o zadevi sodilo na prvi stopnji, je zavzelo stališče, da všečkanje in deljenje objave izkazuje
mešano vrednostno sodbo tistega, ki je prvotno objavo všečkal in/ali delil. Vendar je vrhov
no sodišče to stališče zavrnilo s pojasnilom, da funkcijama všečkanja in deljenja ne moremo
pripisati drugega pomena, kot je širjenje osnovne objave. V obrazložitvi sodišča je zapisano:
»Facebook je storitev družbenega omrežja, oblikovana tako, da omogoča hitro in razširjeno
komunikacijo. Izkušnje potrjujejo dejstvo, da sta funkciji všečkanja in deljenja za uporabnike
bistvenega pomena. Poleg možnosti komentiranja omogočata, da se informacije razširjajo.
[...] Za razliko od možnosti komentiranja sta všečkanje in deljenje običajno odprti za šir
šo javnost. Medtem ko možnost deljenja nima vrednostne komponente, pomen všečkanja
ostaja nejasen oziroma brez zavezujočega odziva na zadevno vsebino, kljub ‚dvignjenemu
palcu‘. Poleg izraza podpore vsebini prispevka namreč lahko pomeni le podporo ustrezni
formulaciji ali pozitiven odnos do avtorja. Zato objave posameznikov pogosto pripeljejo do
(ne)razumnega črednega vedenja skupnosti na družbenem omrežju. Starši, ki nekritično
všečkajo vsako objavo svojih otrok, so tipičen primer. Podrobnejši razlogi in motivi za všeč
kanje tako ostajajo skriti. [...] V tem pogledu funkcijama ‚like‘ in ‚share‘ ne moremo pripisati
pomena, ki bi presegal golo širjenje osnovne objave.«
V Združenem kraljestvu je odmeval primer tožb, ki jih je konservativni politik McAlpine
vložil zoper uporabnike Twitterja, ki so na omrežju (le) delili objavo o tem, da naj bi zlorabljal
otroke.64 McAlpine je nameraval vložiti tožbe zoper vseh 10.000+ ljudi, ki so delili to objavo
oziroma objavili tvit s podobno vsebino. Kasneje je umaknil tožbe proti delilcem objave, ki so
imeli manj kot 500 sledilcev.
4.2. Čustvenčki, ključniki in drugi simboli za sporočanje
Eno od žaljivih objav o lordu McAlpinu je delila tudi Sally Bercow,65 in sicer je tvitnila ko
mentar s čustvenčkom (nedolžnim obrazom): »Zakaj je lord McAlpine popularen? «. V času
deljenja objave je imela več kot 56.000 sledilcev, ki so njeno objavo množično delili in s tem
močno razširili število ljudi, ki so videli objavo. Kasneje se je izkazalo, da očitki zoper lorda
McAlpina niso bili resnični. Sally Bercow se v postopku,66 ki ga je zoper njo sprožil razža
ljeni McAlpine, ni želela poravnati. Zanikala je, da bi bil njen tvit žaljiv, in celo nadaljevala
posmeh ljive objave. Lord McAlpine je v tožbi zatrjeval, da iz običajnega pomena besed spor
nega tvita izhaja, da je pedofil, oziroma da je tvit vsaj namigoval na to, da je pedofil. Sodišče
64 Glej Sweney.
65 Sally Bercow je žena govornika spodnjega doma britanskega parlamenta (House of Commons); v Združenem
kraljestvu je znana politična osebnost.
66 Zadeva McAlpine v. Bercow, (2013) EWHC (QB) 1342.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 193
je ugotovilo, da je bil namen avtoričine uporabe nedolžnega čustvenčka ironija.67 Sodišče ga
je interpretiralo kot:
»da so bili bralci usmerjeni k temu, da so si predstavljali nedolžen avtoričin obraz, ko je
objavila vprašanje. Razumen uporabnik omrežja Twitter bi čustvenček razlagal kot nekaj
ironičnega, kot da sprašuje neiskreno vprašanje. Zato so bili njeni tviti razumljeni kot ‚prst
krivde‘.«68
Sodišče je tako v celoti ovrglo toženkino tezo, da je šlo za iskreno vprašanje. Razlogovanje
sodišča je izhajalo iz ugotovitve, da sta bila čustvenček in posledično celoten tvit mišljena
ironično. Z interpretacijo čustvenčka kot navodila bralcu je sodišče odločilo, da besedilo tvita
ni bilo mišljeno kot vprašanje, kljub stavčni zgradbi in uporabljenemu vprašaju na koncu.
Ker se je izkazalo, da so bili očitki o spolnih zlorabah ovrženi, je sodišče odločilo, da je Sally
Bercow s tviti posegla v ugled in dobro ime tožnika. Komentatorji na podlagi sodbe v zadevi
McAlpine proti Bercow opozarjajo na dejstvo, da objava čustvenčkov ali drugih simbolov ob
besedilu omogoča vpogled v odnos avtorja oziroma v njegove namene, ki se skrivajo za neko
objavo (tvitom).69
V Republiki Južne Afrike je sodišče v zadevi Isparta proti Richter70 razsodilo, da je za žaljivo
objavo odgovorna tudi oseba, ki je bila v prvotnem zapisu le označena (tagged), čeprav ni bila
avtor spornega besedila. Sodišče je obrazložilo, da je označeni za objavo vedel in je dopustil,
da je njegovo ime označeno skupaj s spornim besedilom. Označbo svojega imena bi lahko
izbrisal, pa tega ni storil in se ni distanciral od objave. Sodišče je zaključilo, da lahko odgo
varja kdorkoli, ki žaljivo objavo všečka ali deli, saj s temi aktivnostmi potrdi in ponovi njeno
vsebino.
Ker je namen znaka ključnik (#, hashtag) kategorizirati, povzeti ali kontekstualizirati določeno
objavo, je seveda logično, da ima njegova uporaba lahko zelo pomembna pri določanju širšega
konteksta te objave. Vprašljivo pa je, ali lahko že z uporabo oznake #justkidding ali #nepodpi
ram spremenimo kontekst sicer žaljive objave.
Do uporabe ključnika v tvitu se je opredelilo ameriško sodišče v primeru AvePoint proti Power
Tools.71 Ugotovilo je, da njegova uporaba ključnika pomeni implicitno dejstvo in je zato pod
laga za odgovornost avtorja.72 Sporni tvit, ki je vseboval negativni komentar glede tožnikovih
67 Prav tam, točka 84.
68 Prav tam, točka 72.
69 Pelletier, str. 247.
70 Zadeva Isparta v. Richter, 2013 6 SA 529 (GNP).
71 Zadeva AvePoint Inc. v. Power Tools Inc., 981 F. Supp. 2d 496 (W.D. Va. 2013).
72 Prav tam, točka 507.
194
V.
Družbena omrežja pred sodišči
storitev, je vseboval označbo #MadeinCHINA.73 Sodišče je odločilo, da bi si ga razumen
uporabnik razlagal kot implicitno dejstvo, da so tožnikovi izdelki narejeni na Kitajskem.74
Ker je toženec uporabil znak #, je sodišče štelo, da je šlo za navajanje dejstev in ne za osebno
mnenje avtorja. Tožnik je zatrjeval, da je zaradi tega tvit škodil njegovemu ugledu, čemur je
sledilo tudi sodišče.
5. Postopki za zavarovanje pravic
5.1. Kdo je odgovoren za objave na družbenih omrežjih?
Poleg odločanja o tem, ali gre pri spornih objavah za neresnično ali žaljivo vsebino, nadaljnjo
prepreko pri odločanju sodišč glede družbenih omrežij prinaša vprašanje, kdo je objavo objavil
in kdo zanjo (lahko) odgovarja.
Kot je ESČP predstavilo v zadevi Payam Tamiz proti Združenemu kraljestvu,75 ima posamez
nik na nacionalni ravni več možnosti za zavarovanje svojih pravic, ki so mu bile kršene z
(žaljivimi) objavami drugih uporabnikov na spletu.
»Sproži lahko postopek proti avtorjem komentarjev. Ta možnost sicer prinaša pomemben
zaplet – komentatorji so namreč običajno skrivajo pod plaščem anonimnosti. A vendar lah
ko pritožnik od družbe (Google Inc.) zahteva razkritje njihove identitete za namen tožbe.
Druga pritožnikova možnost je, da bi postopek sprožil zoper avtorja samega bloga. Tretja
možnost pa je tožba proti družbi Google Inc. kot lastnici platforme Blogger.com.«
Vendar je sodišče poudarilo, da postopki proti ponudnikom storitev informacijske tehnologije
zaradi vsebine, ki jo objavijo tretje osebe, načeloma niso dopustni. Izjema od tega načela je
primer, če ponudniki vsebine, za katero so bili obveščeni, da je nezakonita, ne umaknejo s
spleta v najkrajšem možnem času. To načelo in njegova izjema izhajata tudi iz mednarodnega
prava, in sicer iz normativnih aktov Sveta Evrope, Evropske unije (na primer Direktive o
elektronskem poslovanju), Združenih narodov in OVSEja.
5.2. Čezmejni učinek sodnih odločb o umiku spornih objav
V zadevi Eva Glawischnig-Piesczek proti Facebook Ireland Limited76 je Vrhovno sodišče Avstrije
s svojimi vprašanji za predhodno odločanje Sodišče EU pozvalo, naj pojasni področje uporabe
73 Celoten tvit se je v izvirniku glasil: »@Axceler #ControlPoint #MADEINTHEUSA. The »SharePoint »RedDragon
is »MADEINCHINA Long live #ControlPoint !!! #ArmyStrong #AUSA2012« (prav tam, točka 520).
74 Prav tam, točki 507–508.
75 Zadeva Payam Tamiz proti Združenemu kraljestvu.
76 Sodba ESČP v zadevi C18/18, Eva Glawischnig-Piesczek proti Facebook Ireland Limited, z dne 3. 10. 2019.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 195
obveznosti, ki se lahko ponudniku storitev spletnega gostovanja še naložijo glede izbrisa žalji
vih vsebin, ne da bi to pomenilo cenzuro, ki je v skladu s prvim odstavkom 15. člena Direktive
o elektronskem poslovanju77 prepovedana. Avstrijsko vrhovno sodišče je SEU predlagalo tudi,
naj razsodi, ali je v okviru nacionalne odredbe, ki jo izda sodišče države članice, ponudniku
storitev spletnega gostovanja mogoče naložiti, da določene (sporne) vsebine odstrani ne zgolj
za spletne uporabnike v tej državi članici, temveč kar po vsem svetu.
Sodišče EU je poudarilo, da na podlagi prvega odstavka 14. člena Direktive ponudnik
gostovanja, kot je to na ozemlju EU družba Facebook Ireland, ni odgovoren za podatke,
ki jih hrani, če bodisi ne ve za njihovo nezakonitost bodisi takoj, ko zanjo izve, nemudoma
ukrepa in te podatke odstrani ali onemogoči dostop do njih. Ta oprostitev na podlagi tretjega
odstavka 14. člena ne posega v možnost, da se tovrstnemu ponudniku sodno odredi ustavitev
ali preprečitev ugotovljene kršitve, vključno z izbrisom nezakonitih podatkov ali siceršnjim
onemogočenjem dostopa do njih. Vseeno pa je po prvem odstavku 15. člena Direktive prepo
vedano, da bi države članice tovrstnim ponudnikom predpisale splošno obveznost dejavnega
nadzora nad podatki, ki jih hrani ali prenaša, in da bi ti morali v tej smeri dejavno raziskovati
okoliščine glede nezakonitosti teh podatkov.
A ta prepoved ni absolutna. Med »posebne primere« je po prepričanju SEU treba uvrstiti tudi
v avstrijski zadevi obravnavani položaj, ko je podatek preučevalo in presojalo pristojno sodi
šče, ki je na koncu ugotovilo, da je ta podatek nezakonit. Ob dejstvu, da vsakršno družbeno
omrežje že po svoji naravi v bistvenem olajšuje hitrost prenosa objavljenih vsebin, obstaja še
toliko bolj resna nevarnost, da bi podatek, ki je bil (sodno) označen za nezakonitega, pozneje
znova objavil oziroma delil še kak drug uporabnik tega omrežja. Vse to pomeni, da je v opi
sanih okoliščinah popolnoma primerno, legitimno in tudi z vidika prvega odstavka 15. člena
Direktive dopustno, da nacionalno sodišče od ponudnika storitev gostovanja (v tem primeru
družbe Facebook Ireland) lahko zahteva, da blokira dostop do shranjenih podatkov, katerih
vsebina je enaka tisti, za katero je bila predhodno (sodno) ugotovljena njena nezakonitost, ali
pa da celo odstrani te podatke. Enako velja tudi za vsebine, ki so po pomenu enakovredne
vsebini podatkov, za katere je bila predhodno (sodno) ugotovljena nezakonitost.
In končno, kar zadeva vprašanje, ali lahko tovrstna odredba sodišča države članice učinkuje
na svetovni ravni, je SEU poudarilo, da Direktiva o elektronskem poslovanju, zlasti njen prvi
odstavek 18. člena, glede tega ne določa nikakršne omejitve, niti ozemeljske. Skratka, učinki
tovrstne sodne odredbe lahko veljajo na svetovni ravni.
77 Direktiva 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih sto
ritev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju),
UL L 178, 17. 7. 2000.
196
V.
Družbena omrežja pred sodišči
5.3. Izbris objav po začasni odredbi sodišča
Tudi slovenska sodišča v primeru ugotovljenih kršitev tožencem naložijo izbris spornih objav.
V tem poglavju bodo predstavljene nekatere odločbe višjih sodišč, ki so o zahtevah za izbris
objav odločala v postopkih izdaje (regulacijskih) začasnih odredb. Z njimi želijo tožniki od
straniti domnevno sporne objave in preprečiti njihovo nadaljnje širjenje.
Tako je Višje sodišče v Ljubljani v zadevi II Cp 1047/201778 odločilo, da je toženka dolžna
nemudoma, najkasneje pa v 24 urah po prejemu odločbe sodišča (sklepa o začasni odredbi)
odstraniti s svojega profila na Facebooku, spletnih portalov in družbenih omrežij posamezne
objave o nasprotni stranki. Poleg tega je sodišče z izdano začasno odredbo toženki prepove
dalo nadaljnje poročanje o tožeči stranki na način, da je tožnica označena kot družba, v kateri
se je izvajal mobing. Z začasno odredbo je bilo še določeno, da se v primeru kršitve toženki
izreče denarna kazen v znesku 10.000 evrov.
Na začasno odredbo se nanaša tudi odločba VSL I Cp 2892/2017.79 Sodišče je z začasno od
redbo naložilo umik petih objav s toženčinega uporabniškega profila na Facebooku, v katerih
je ta objavila tožničine osebne podatke (osebno ime in priimek, izobrazbo, kraj bivanja, zdra
vstveno stanje in fotografijo tožnice) ter večkrat izpostavila njen status rejnice vnukov A. A.,
ki sta bila poznana širši javnosti. Višje sodišče se je v obrazložitvi odločbe, s katero je zavrnilo
ugovor zoper sklep o začasni odredbi, sklicevalo na ugotovitve sodišča prve stopnje, da so
obravnavane objave z zlorabo tožničinih osebnih podatkov že sprožile številne komentarje na
Facebooku, ki so za tožnico žaljivi in kažejo na njeno ogroženost. Ob ugotovljeni verjetnosti,
da bi ohranitev obravnavanih objav na toženkinem profilu na Facebooku omogočala nadalj
nje posege v osebnostne pravice tožeče stranke, je pritrdilo presoji, da ji s tem nastaja težko
nadomestljiva škoda.
Inovativno pa je VSK pristopilo k izdaji začasne odredbe v zadevi I Ip 92/2019,80 kjer ni sledi
lo predlogu upnice za odstranitev celotne izjave dolžnika na Facebooku, temveč je slednjemu
naložilo le, da iz objave odstrani besedo, ki je omogočala identifikacijo upnice. Obrazložilo
je, da glede na podana doktrinarna stališča, uveljavljena v sodni praksi in literaturi, ne soglaša
z oceno sodišča prve stopnje, da je celoten zapis dolžnika na njegovem profilu na Facebooku
posegel v čast in dobro ime upnice. Dolžnik se je v tem zapisu sicer kritično, ostro in provo
kativno odzval na informacijo, da naj bi upnica kot učiteljica 1. a razreda osnovne šole otroke
poučevala o družinah z istospolnimi partnerji, vendar je s tem zapisom prvenstveno izražal
78 Sklep VSL II Cp 1047/2017 z dne 10. 5. 2017.
79 Sklep VSL I Cp 2892/2017 z dne 24. 1. 2018.
80 Sklep VSK I Ip 92/2019 z dne 23. 4. 2019.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 197
kritiko učnih vsebin in želel spodbuditi javno razpravo o tej tematiki (z agitacijo k ustreznim
sistemskim spremembam v skladu z njegovimi nazori).
»Razprava o teh vprašanjih pa je v naši družbi brez dvoma dopustna. Hkrati gre upoštevati,
da je upnica učiteljica v javni izobraževalni ustanovi, zato je zaradi svojega poklica (in v
okviru svojega poklica) do določene mere izpostavljena javnosti. Pritožba tudi pravilno opo
zarja, da sporni zapis ni bil objavljen v sredstvih javnega obveščanja, temveč na družabnem
omrežju, ki je namenjeno predvsem izmenjavi osebnih stališč posameznikov. Na teh forumih
je raven izražanja praviloma nižja ter pogosto polemična, objektivnost in verodostojnost po
danih sporočil pa prav tako ni na prvem mestu. Vse te okoliščine so oziroma so morale bile
povprečnemu obiskovalcu te spletne strani tudi poznane.«
Sodišče je zaključilo, da za zagotovitev svobode izražanja dolžnika na eni strani ter varstva
osebnostnih pravic upnice na drugi strani ni potrebna (dopustna) odstranitev spornega zapisa
v celoti in vseh s tem povezanih komentarjev:
»Po mnenju pritožbenega sodišča zadostuje zgolj ustrezna anonimizacija (deindividualizacija)
teh objav, in sicer tako, da se odstrani beseda ‚S.‘ v vseh besednih zvezah, ki označujejo Os
novno šolo S.. S tem minimalnim posegom bo zakrito ime osnovne šole, kjer naj bi prišlo do
spornih šolskih praks, in s tem ustrezno zabrisana prepoznavnost upnice. Sporna objava bo s
to korekcijo pridobila naravo dopustne sistemske kritike ter splošne (abstraktne) razprave.«
6. Pogled v prihodnost
Sodišča skušajo pri odločanju o protipravnosti objav na družbenih omrežjih dohajati razvoj in
razmah teh omrežij. Kontekst posameznih objav kaže na posebnosti, ki jih je treba v primeru
žaljivih vsebin upoštevati. Sodišča morajo ugotoviti, ali so posamezne objave navajanje dejstev
ali osebnih mnenj, kdo je odgovoren za njihovo objavo in kateri novi simboli so lahko podlaga
za odgovornost. Pravo mora te posebne okoliščine razumeti in upoštevati, če želi preprečiti
ali vsaj odstraniti negativne učinke, ki jih imajo žaljive objave na posameznega uporabnika in
celotno družbo.
Sodni postopki prinašajo dodatne stroške. To je v nasprotju z naravo družbenih omrežij, kjer
uporabniki uživajo brezplačne in hitre storitve. Preden sodišče poseže v dogajanje na omrežju
z začasno odredbo, objava že izgubi svojo moč. Življenjski cikel tvita je namreč običajno krajši
od ene ure (v kateri bo večina zainteresiranih uporabnikov na Twitterju tvit prebrala, delila in
komentirala).81 Treba bi bilo torej najti rešitve, ki bi uporabnikom omogočale, da se škodljivim
objavam zoperstavijo in zmanjšajo morebitno škodo, še preden se ta potencira.
81 Angelotti, str. 41.
198
V.
Družbena omrežja pred sodišči
Platforme družbenih omrežij so v poskusih obvladovanja vsebin in uporabnikov že razvile
svoje metode cenzuriranja.82 Prepovedane teme, pri katerih uporabnike doleti cenzura objave
in širjenja, so znane: pornografija, posnetki kriminala, teroristična sporočila, sovražni govor in
radikalna politična stališča. Zaplete pa se v primerih, v katerih odgovorne osebe na družbenih
omrežjih presojajo o ukrepih proti objavljenim vsebinam samovoljno, ne da bi svoje odločitve
morale pojasniti in argumentirati. Uporabnika, lastnika računa o ukrepu pogosto sploh ne
obvestijo, nekatere cenzorske metode pa so tako subtilne, da jih uporabniki niti ne zaznajo.83
Maja 2020 so v podjetju Facebook ustanovili 20članski nadzorni svet, ki bo odločal, katere
objave se lahko blokirajo kot lažne ali kot sovražni govor in nadlegovanje.
Cenzuri na spletu (predvsem v ZDA) so mnogi nenaklonjeni, saj v njej vidijo neposreden
napad na svobodo izražanja. Ključno vprašanje je, kdo bo tisti, ki bo objektivno presodil, ali
je zahteva za odstranitev neke vsebine utemeljena, in na kakšni podlagi bo presojo opravil.
Poleg tega obstaja bojazen, da bodo ponudniki spletnih platform – soočeni z grožnjo visokih
glob – preveč dovzetni za odstranjevanje vsebin, kar lahko pripelje do negativnih učinkov na
svobodo govora.
Na spletu bo tako še nekaj časa zagotovo veljalo, da imamo opravka z »razumnimi bralci in
nerazumnimi pisci«.84 Slednji lahko reagirajo hipno, pišejo brez razmisleka, pretiravajo in ža
lijo. Bralci pa morajo vedeti, da družbenih omrežij ne gre jemati resno in da (v primeru, če so
z zapisom napadeni oni) ne smejo reagirati pretirano razžaljeno. Na spletu je pač dovoljeno
več, raven razprave pa nizka. Pogosti primerjavi družbenih omrežij z gostilniškimi debatami
prepričljivo nasprotuje Boštjan J. Turk,85 ki opozarja, da slednje potekajo v zaprtem »mikro
okolju« gostinskega lokala in nimajo vpliva na javnost, poleg tega je v njih udeleženo zelo
majhno število posameznikov. Argumenti »gostilniških oratorijev« so praviloma pozabljeni
naslednji dan, ko se druščina strezni. Pri družbenih omrežjih je drugače. Ker gre za javno
izražanje mnenj, so ta dostopna vsem in kadarkoli.86
82 Povzeto po Suhadolnik.
83 Prav tam.
84 Izraz je povzet po članku: Barnett in dr., str. 155.
85 Turk, str. 18–20.
86 Prav tam.
Ana Jereb
Žaljive objave na družbenih omrežjih kot moderni izziv sodišč: so lahko tudi všečki protipravni? 199
Literatura
ALLEN, Adeline A. Twibel Retweeted: Twitter Libel And The Single Publication Rule. The Jour-
nal of High Technology Law, 2014, letn. 15, št. 1, str. 63–96.
BARNETT LIDSKY, Lyrissa, ANDERSEN JONES, RonNell. Of Reasonable Readers and
Unreasonable Speakers: Libel Law in a Networked World. Virginia Journal of Social
Policy & the Law, 2016, letn. 23, št. 2, str. 155–178.
BOYD, Danah, ELLISON, Nicole. Social network sites: Definition, history and scholarship. Jour-
nal of Computer-Mediated Communication, 2007, letn. 13, št. 1, str. 210–230.
JANOSKIHAEHLEN, Emily. The Courts Are All A ‚Twitter‘: The Implications of Social Media
Use in the Courts. Valparaiso University Law Review, 2011, letn. 46, št. 1, str. 43–68.
NYLEN, Leah. Appeals court won‘t review Trump Twitter case. Politico, 2020. Dostopno na:
(15. 9. 2020).
PELLETIER, Nicole. The Emoji that Cost $20,000: Triggering Liability for Defamation on So
cial Media, Washington Unversity Journal of Law & Policy, 2016, letn. 52, št. 1.
SUHADOLNIK, Gorazd. Spletni velikani, nove tehnologije cenzure. Finance, 2020. Dostopno
na:
(15. 9. 2020).
SWENEY, Mark. Lord McAlpine settles libel action with Alan Davies over Twitter comment. The
Guardian, 2013. Dostopno na: (15. 9. 2020).
TOPLAK, Jurij. Svoboda izražanja bo zbledela, dobrodošli v čas zasebne cenzure. Pravna praksa,
2020, letn. 39, št. 33, str. 3.
TURK, Boštjan J. Anonimke – orožje strahopetcev ali legitimno žvižgaštvo. Pravna praksa, 2019,
letn. 38, št. 4243, str. 18–20.
Using Hashtags on Twitter. Twitter.com. Dostopno na: (15. 9. 2020).