Zorenje jajčnih celic in vitro (IVM) pri bolnicah s PCOS - Kovač, Vilma (Zdravniški vestnik, 2009)
Izhodišča. In vitro maturacija (IVM) je sorazmerno nov postopek oploditve z biomedicinsko pomočjo (OBMP), katerega osnova je zorenje nezrelih jajčnih celic v pogojih in vitro. Glavna prednost IVM v primerjavi z ustaljenima postopkoma IVP in ICSI je ta, da bolnice ne potrebujejo zdravil za kontrolirano ovarijsko hiperstimulacijo (KOH). S tem se v celoti izognemo tveganju za razvoj sindroma ovarijske hiperstimulacije (OHSS), kar je pomembno zlasti za bolnice s sindromom policističnih jajčnikov (PCOS), pri katerih je ta nevarnost večja. Postopek IVM je torej primeren zlasti za bolnice s PCOS, ki v okviru zdravljenja neplodnosti potrebujejo postopke OBMP. Na procese zorenja jajčnih celic in vitro vplivajo dejavniki, kot so: izbira bolnic, endogeno hormonsko okolje, zdravljenje z gonadotropini in ovarijskimi steroidi, funkcija celic granuloze ter kumulusa. Čeprav se je stopnja zanositve v zadnjih letih izboljšala, pa deleži ugnezditve ostajajo nizki (10-11 %). Poročila o otrocih, spočetih po IVM kažejo, da metoda ne zvišuje tveganja za prirojene malformacije, kljub temu je potrebno še naprej slediti rojstvom in razvoju teh otrok. Zaključki. IVM je obetavna metoda OBM, s katero lahko dosežemo dobre rezultate zlasti pri bolnicah s PCOS. Potrebne so nadaljnje raziskave, da bi uspešnost IVM izboljšali.
Keywords: in vitro maturacija; jajčne celice; Polycystic Ovary Syndrome; Reproductive Techniques, Assisted; Sindrom policističnih ovarijev; Tehnike asistirane reprodukcije; umetna oploditev; zorenje