S LOVENSKI GLASILO ZVEZE ČEBELARSKIH DRUŠTEV
ČEBELAR ST. 12 LJUBLJANA, 1. DECEMBRA 1953 LETNIK IV
VSEBINA
Juže Stabej: Stari zapisi o čebclali in čebelarstvu (Nadaljevanje)..............................321
Slavko Raič: üb 75-letnici Avguština Bukovca . 328 Avguštin Bukovec: JSia obisku pri Mihaelu Ambrožiču ............................... ..... 332
Leopold Debevec: Slikar Maksim Gaspari sedemdesetletnik ..................................335
Leopold Debevec: Jan Strgar (Ob 50-letnem jubileju njegove trgovine s čebelami)..............337
Vlado Rojec: Odstotni delež voska v voščiuali . 343 Dr. Vital Manohin: Kakšna bo zima 1953—1954 . 349
OPAZOVALNICE:
Poročilo za oktober..............................352
MALI KRUHEK:
Več matic v eni družini — Kazni za tatvino čebel — O novih umetnih satnicäh — Med na Mount Everestu — Vzgled iz narave — V Ameriki se ne cedita med in mleko — Švicarska vzreja matic v letu 1952 — Lesonit za zazimo-vanje ■— Kalorična vrednost medu.................354
NAŠA ORGANIZACIJA:
Delovanje Zveze (3. seja upravnega odbora) . 357 Dopisi: Zanimiv čebelar — Čebelarsko društvo Radovljica — Občni zbor čebelarskega društva Nova Gorica — Razpis čebelarskih tečajev . . 358
SLIKE:
Uvodna vinjeta: Medvedova svatba (Po Gasparijevi sliki)....................................321
Avguštin Bukovec s svojima vnukoma .... 329
Maksim Gaspari...................................335
Otroško veselje (Gasparijeva slika)..............336
jan Strgar.......................................338
Strgarjev čebelnjak in plcmenilna postaja 339, 341
Diagrami in sheme....... 344, 345, 348, 350
Čebelar s pohabljenimi rokami in nogami . . 353
NA OVITKU:
Marija Grošljeva: Medvedova svatba (Pesem h Gasparijevi sliki na prvi strani.)
List izliajn v začetku vsakega meseca. Izdaja ga »Zveza čebelarskih društev« v Ljubljani, Miklošičeva cesta 28. Tisku Triglavska tiskarna v Ljubljani. Odgovorni urednik Vlado Rojec. Uredniški sosvet: Debevec Leopold, dr. Kocjan Leon, Lampe Jože, Raič Slavko, Robida Franc in Žunko Ivan. Letna naročnina za člane 300 din, za nečlane in inozemstvo 450 din. Posamezna številka stanc 45 din. Številka čekovnega računa pri Narodni banki v Ljubljani: 601-T-298.
stari zapisi o Čebelah in Čebelarstvu
(Kulturnozgodovinski in jezikovni drobiž)
JOŽE STABEJ
V veliki suši, ki je bila nastala v slovenskem slovstvu po Sveto-kriškem in Hipolitu, in kjer so padle le redke medle kapljice nekih slovenskih nabožnih zapisov ter Nova Crainska Pratica, pa najdemo vendarle osvežujočo zelenico, kamor je poletela tudi skromna slovenska čebelica, čeprav očitna šele 1.174-5. V Celovcu je izšel 1.1731 prvi in v Ljubljani 12 let kasneje 1. 1745 drugi del dela Palmarium Empyreum [= Zmagovito nebo],77 kjer je objavljenih na 1322 + 46 straneh četrtne oblike 126 pridig, ki jih je bil govoril in napisal Mihael Krammer — p. Rogerij,78 a so jih šele po njegovi smrti izdali njegovi sobratje. Dobo od 1. 1709 do 1. 1728, v kateri so nastajale
77 Pulmarium Empyreum, leu conciones CXXVI de Sanctis totius anni... A P. Rogerio Labacenli Ord. Min. Capuc. Concionatore Carniolico. — Pars I. Cla-genfurti 1731. — Pars II. Labaci 1743.
78 Rojen 1.1667, umrl 20. avgusta 1728 v Ljubljani.
posamezne pridige, nam pove Rogerij sam; tla pa je pridigal Rogerij že v nedeljo 29. VIII. 1706 in 15. V. 1707 v ljubljanski stolnici, nam izpričuje zgodovinar Janez Gregor Dolničar.7“
Rogerij je nekolikokrat navedel v svojili pridigah zglede iz čebelarstva. Za LXXX. pridigo 20. VIII. neznanega nam leta Na dan Svetiga Bernarda Oppata (II. del, str. 204—213), ki so mu nadeli cerkveni pisatelji priimek mellifluus, t. j. medeni,80 pa si je bil izbral Rogerij za osnovno ali vodilno misel rek iz Sirahovih bukev:81 Slaba, med tem, kar lejla, je ta zliebella: inu sazhetik te sladkafli ima nje fad. Na čelo pridige — kakor pri vseli drugih — pa je »spesnil« Rogerij po nekem latinskem zapisu o Bernardu slovenski Sapopadik; mislim, da so to prve natisnjene slovenske »pesniške« vrstice, okorne in nerodne sicer, v katerih je imenovana: čebela in ki se glase:
Zhudna, inu nebeška zliebella,
Bil je Bernard, poln dobriga della,
Inu ul ih zhednofti.
Do Rogerija in še dolgo potem ni nihče povedal v tisku Slovencem toliko o čebeli, kakor beremo prav v tej pridigi. Iz raznih besed in navedb se vidi, da se je Rogerij resno pripravljal na to pridigo in da je prebiral pri tem predvsem take vire, kjer je našel želene podatke o čebelah. Da pa bi bil Rogerij sam čebelar, ni izpričal z nobeno besedo. Primerno je torej, da povem vse poglavitne llogerijeve zapise o čebeli, saj so bili dosihdob neupoštevani in skoraj neznani.
Ko našteva Rogerij v začetku pridige, da . .. eni perglihäjo S. Bernarda [1090—//53] eni lepi rudezhi gartroshi: eni ga perglihäjo eni beli Ulje... eni enimu lepimu vertezu, pravi v nadaljevanju tako:
Ali jeft bodem donafs vunkej fpuftil eno zhebelizo, katera bode is leteli roshiz ta med vunkej ferkala. Ali katera je leta zhebeliza? je donafhni S. Bernard, kateri prou bode imenovan leta medeni Dohtar...
70 Historia Catlicdralis Ecclesiac Labacensis... Auctore Ioanne Gregorio Thal-liitscliero... v Laibacher Diöcesanblatt. Laibach 1882, str. 193, 194, 199.
so N. pr. J. Svetokriški III, 448: beffede [S. Bernarda] jd bile jlntke kakor med; Rogerij I, 478: Bernardus ta S. medeni Vzhenyk.
S1 Sir 11, 3. — Rogerij je bil vobče slab prevajalec, zato je njegov prevod latinskega izvirnika: Breois in volatilibus est apis, et initium dulcoris hübet fructus illius — težko razumljiv. Novejši prevod Dr. Egidija (Sirahove bukve. Gorica. 1922, str. 35) pa nam prav pove, da: Majhna je čebela mej letečimi iioalmi, nje sad pa je prvi mej vsemi sladčicami — t. j. »ko bi človek sodil čebelico le po majhni podobi, bi jo krivo sodil«.
Prepirajo fe med f ab o ti Philofophi, inu Naturalifti, aku, te '/.hebele la med shirajo fhe f tur jen stih roshiz, inu s’zoetja, ali pak tajftega flure one v'febi popolnoma. Ariftoleles mejni, de tajftiga shirajo zhe-hele flie [tur jen med. Plinius pak, inu Diofcorides82 men jo, de one fefajo eno fladko rosho [= roso], is katere potler ta med fture (str.205).
Ta zhebela ima vezhi glafs, kakor truplu... (206).
Te zhebele fo ene fufsehnu gorke, inu urozhe nature... (207).
Ta zhebela je tudi lahke nature. Sa oolo tega pravi Cornelius83 a lap. ona ufelei ima en kumenzik per febi, de njo oejler na ufame... (2OS).
Ena mertua zhebela, kadar fe pofkroffi s’ jefsiham, pravi Hugo,8ia laku fupet ona ofhivi... (208.
Ena zhudna ftuar fo te zhebele. Sexangula condunt moenia. Pravi Hugo: zilu kunftnu na fhe ft voglou Celize one delajo, inu khe [= tja} notre med shirajo, inu tamkai prebivajo... (209).
Ta zhebela shira, inu ima fladak med na febi; kakor govorij od tega S pifmu. .. Ali sraven tega ima tudi ona tu fhelu, s’ katerim ona upizh, inu ubode, kadar ima potreba .. . (210).
Tri ftuari fo na fvejtu, namerzli ouzha, gofs, inu zhebela, katere farne na febi fo meiliine, inu poredne [= malo cenjene, prezirane]: ali vener s n jeli fture fe velike rezliij, katerim potler vefs fvejt more pokoren biti... Ta zhebela pak da ta ufsik, s’ katerim ti Krajli pezhatjo fvoje pifma; katerim pifsmam more potler vefs fvejt pokoren biti...
Ja zhebela je fizer ena naumna ftunriza; ali vener u djanju fkufhe eno fusebno saftopnoft. Ona fposna, katera je foufh, inu katera je rejfs friflina rosim. Sprizha nam letu S. Pifmu... Ob enim zliafsu perfhla je Krajliza Sabba h’ Krajlu Salamonu: fkufhala je ona njega faftopnoft, inu mu je naprej nefsla ufe forte uganke. K’ sadnimu poftavi ona pred njega due lejpe rofhize, katerih ena bila je foufh, ta druga pak friflina, inu refsnizhna? vener pak glih ena ti drugi, de ti
“2 Grški rastlinoslovec in zdraviloslovcc v I. stol. n. št.
83 Cornelius van den Steen ali a Lapide (1566—1637) je napisal učena tolmačenja vseli knjig sv. pisma stare in nove zaveze. Najprej je bilo natisnjenih 10 foliantov njegovih razlag 1. 1681 v Antwerpnu, v drugo pa li zvezkov 1. 1740 v Benetkah. Cornelius je bil katoliškim bogoslovnim pisateljem dolgo odločilni svetopisemski tolmač. Med slovenskimi pisci ga navaja večkrat n. pr. tudi Franc Ks. Gorjup v knjigi Zirkounu Leitu, I.abaci 1770, str. 78, 126, 132 itd.
Hugo je najbrž sloviti francoski skolastik in mistik Ilugues de Saint-Victor (1097—1 Ul), s priimkom alter Augustinus, lingua Augustini (drugi Avguštin, Avguštinov jezik). Njegova dela so izšla v Parizu 1.1526 in 1854 ter 1.1648 v Rouenu. — (Podatki v op. 83 in 83 a so iz Wetzer u. Welte’s Kirchenlexikon. Zweite Auflage, 6. u. 7. Band, 1889 in 1891.)
ozhy nifso mogle islozJdt to foufh od te resnizline. Kaj [turi ta modri (str. 211) Salomon? poslal je on po eno zhebelo, tajfto je on fpuftil tia te roshize, katera fdajzi fedla je na to pravo roshizo: inu na tako visho fposnal je Salomon to pravo od te foufh roshe84 (212).
Ali pojmo fhe enkrat nasaj h’ zhebelam. Lete, kakor fe dobru vej; hite po lejti ta med fpraulat, inu nobirat, de potler imajo fhivefh po fimi... (212).
... bodimo flifsik zhebele, inu fprauläjmo med dobrih deli na femli (str. 213).
S tem končnim ukom je zaključil Rogerij svojo imenitno, rekli bi, čebelarsko pridigo.
Ne da bi še na drobno razčlenil prednja Rogerijeva izvajanja, opozorim le na rečenico Ena mertua zhebela ... ofhivi (II, 208). Tz tega posredno sklepam, da so govorili Slovenci že za Rogerija in davno pred njim, da čebela umre in ne, da crkne ali pogine. V tisku je menda opozoril Valentin Konšek85 prvi na ta slovenski stari običaj, ko jo zapisal: Ko govori Kranjec o svojih čebelah, mu, rabi skoraj vedno jmmanjševalnica »zhebelzn«. Če hoče omeniti smrt čebele, se skrbno izogiblje besede zerkne, s katero označuje smrt živali, reče pa: -»Zhlovek inu zhebelza umerje.«
Prišli smo do tiste dobe v slovenskem čebelarstvu, ki ji bi lahko rekli' zlata doba in ki ji vse do danes ni b|ilo postavljeno ob stran nekaj večjega. To je čas od pričetka razsvetljenosti okrog 1. 1740 — P. P. Glavar je začel čebelariti 1. 1744 — pa do začetka 19. stoletja ter še desetletji po tem. V tej dobi so bila napisana bodi v slovenskem, bodi v latinskem ali nemškem jeziku dela, ki so uhodila v svet pot slovenskemu čebelarstvu, njegovi veljavi in samosvojosti ter nam je ostalo od tedaj precej tega, česar nismo izčrpali niti še do zdaj.
Med prvimi razsvetljenimi vestniki slave kranjske čebele in kranjskega čebelarstva je bil Janez Anton Scopoli,80 po rodu Italijan, od 1. 1754—1769 rudniški zdravnik v Idriji in neizmerno vnet ter globokoumen proučevalec rastlinstva in žuželstva na slovenskih tleh.
H4 Rogerij jc za vir te zgodbe navedel v II, 211 ob desnem robu svetopisemsko knjigo 3. Reg. 10, t. j. 10. poglavje v 3. knjigi kraljev. Če pa pogledamo v katero izmed izdaj vulgate [ = latinski prevod grškega besedila sv. pisma] in njenih prevodov, vidimo, da 3 Kr, 10. pogl. v 1.—13. vrsti res pripoveduje o obisku kraljice Sabe pri Salomonu in o njenih ugankah, a primera, ki ga navaja Rogerij o čebeli, ni nikjer. Ali je bral Rogerij prigodbo v kaki knjigi rabinskih (židovskih) razlagalcev sv. pisma in od kod jo ima, nisem mogel ugotoviti.
85 Illyrisches Blatt, 1840, str. 110. — Več glej v opombi 25.
B0 Glej II. del te obravnave v 7.—8. št. SČ, str. 184, 185.
O njegovem delu in njegovih spisih pa tu ne boni govoril nadrobneje, ker sta prevedla Makso Pirnat (1875—1953) in Jožef Wester v slovenščino tiste latinske sestavke, kjer je Scopoli poročal o kranjski čebeli in kranjskem čebelarstvu.87 Medtem ko ni navedel Scopoli 1. 176588 nobenega slovenskega imena iz čebelarstva, je pa pripomnil v obravnavi o čebelah, da pravijo Slovenci kraljici čebel Maternza, latinski fuci pa da se imenujejo po slovensko Trotta.8B
Pribijem, da se Scopolijeva nova pot, ki jo je utiral kranjskemu in s tem slovenskemu čebelarstvu, še ni vrednotila po njegovih pravih zaslugah. Bil je pač tujec, pisal je v latinščini in zato je ostalo njegovo prizadevno delo precej neopaženo ter pokra j zanimanja. Že same pripombe v obravnavi o čebelah nam povedo, kako marljivo in vestno se je bil pripravljal Scopoli na pisanje te obravnave in da jo je želel napisati kar se da natančno ter popolno. Vidi se, da je Scopoli bral in študiral poleg grških in latinskih piscev o čebeli tudi vse svoje-dobne liste ter knjige, kjer je bilo kaj pisanega o čebelji reji. Malo-katera Scopolijeva obravnava ima toliko pojasnil in pripomb kakor prav le-ta o čebelah, kar je zgovoren dokaz, da je Scopoli pisal o čebelah res iz srca in da ga je čebelarstvo še posebej mikalo. O čebelah je vedel vse, kar so pisali ali omenili o njih Heziod, Herodot, Aristotel, Aristofan, Vergil, Ovid, Varon, Kolumela in drugi do Swa-merdama, Reaumura, Schiracha, Gleditscha, bral je, kar so poročali o čebelah Italijani, Francozi, Nemci. Scopoli torej ni bil le zaradi neke zunanje oblike ali prazne časti hkrati s P. P. Glavarjem Apiariae Lusatiae super, socius — ud Gornjelužiške čebelarske družbe, a Kranjci ga niso prav posebno priznavali in upoštevali, čeprav je bil tudi ud c. kr. Kmetijske družbe štajerske, kranjske in goriško-gra-diške. Scopolijevo delo v slovenskem čebelarstvu moramo torej prej ko slej vrednotiti skupaj z delom P. P. Glavarja, Janša in Kumerdeja.
Na kraju ne morem lepše zaključiti poročila o Scopoliju, ko da povem v prevodu in izvirniku00 iz vsega Scopolijevega pisanja vsaj
87 Prevodi so v SČ XIX. 1. (1916), str. 5—7, 37—39; XX. 1. (1917), str. 81—84, 122 do 124; XXXVIII. 1. (1935), str. 87—89, 104—107, 124—128; bolj natančen in nadroben je Westrov prevod.
88 Ioannis Antonii Scopoli... Entomologia Carniolica [= Kranjsko žužko-slovje] ... Vindobonae, 1763, str. 303, 304.
80 Disscrtatio de apibus [ = Obravnava o čebelah] v Annus IV. historico natu-ralis, Lipsiae 1770, str. 16 in 17.
"° Entomologia Carniolica, 1763, str. 304:
ParDum animal, quam utile! Politicis Monarchiae praeftantiam, Reipublicae iranquillitatem, commercii culturam; Ethic is otii fugam, libidinis odium, curam
njegov zame najduhovitejši in dognan kratek odstavek o čebeli. Glasi se:
Neznatna stvarca, a kako podučijiva! Razodeva (priporoča): politikom vrlost (prednost) monarhije, mirno urejenost republike, gojitev družabnosti (občestva);
etik o m (nravoslovcem) beg pred brezdel jem, mržnjo do želj po uživanju (do pohlepa), skrb za podmladek, ljubezen do sobratov (do bližnjega);
ekonomom ( gospo
O
0 40
ODSJOTNI DELEŽ VOSKA V VOŠČINAH
< •■50 -
1SS1 -
- ro --foo-
Odklon povprečnih mesečnih temperatur od tOO-letnega povprečka
«v rO r o>
1/1 w» U» H ^ *P ^ ^ 'f i
aaaasasasssasssžsssžs
llllll
»1 o _
? f J
j:;
• * i • •
»1 O * f rt
-5Šg;;?SK
«n n rt *1 m o o
f T- 1" V »• T T- T- v
pomeni simetrično oziroma zrcalno točko. Na ta način moremo ekstrapolirati, to je naprej oceniti vrednost korekturnega števila za zimo 1953—54, ki bo znašala okoli 1,5° C. Ker je znašal odklon vsote povprečnih temperatur za december —J— j a-nuar+februar leta 1870—71 (v
- zimi, ki po 83-letnem ritmu ustre-“ za zimi 1953—54) —5,5° C, bi znašal ta odklon za nastopajočo zimo —4,0° C. Iz tega sledi, da bo povprečna temperatura v nastopajoči zimi —4,0 : 3 = —1,3° C pod 100-letnim povprečkom;; zima bo torej hladna. Ker imajo hladne zime 49—50-letni ritem, moramo pregledati tudi tem ritmom ustrezajoče zime v preteklosti. Sem spadala dve zimi, namreč zima leta 1904—05 in 1854—55. Obe sta si po razporedbi temperature podobni; pri obeh se je omejil mraz v glavnem na januar. December je bil v obeh zimah topel, februarja pa je bila le kratkotrajna, toda huda zima. Tako moremo tudi letos pričakovati, da bo prava zima raztegnjena predvsem na
Korekturna krivulja 1' 1' 1-1
-.6-
januar. Ker je bilo po množini padavin vse leto 1854 zelo slično letu 1953, moremo zaključiti, tla bo sličnost med zimama 1953—1954 in 1854—55 mnogo večja kot med zimama 1953—54 in 1904—05. Iz tega bi sledilo, do bo zima tudi dobro založena s padavinami, ki se bodo v januarju javljale skoraj izključilo v obliki snega. Januar bo torej ne samo hladen, a m p a k tudi s n e ž e n.
Statistično premotrivanje potemtakem potrjuje domnevo, izraženo že v prvem poročilu.
Oglejmo si še znake iz svetovnega vremena! V splošnem velja pravilo, da postanejo jasni šele v decembru. Toda letos so se že zdaj pojavili nekateri važni znaki. V področju tečaja imajo že zdaj (konec oktobra), kar je nenavadno za ta letni čas, nizke temperature: v Baffinovem morju zahodno od Grönlanda so zabeležili —42° C. Istočasno se je pojavil silno mrzel val v Rusiji, kjer so padle temperature, kljub oktobru, to je zgodnjemu času, do ■—15° C. V nasprotju s tem je prodrl preko naših predelov vse do južne Skandinavije izredno topel val, tako da je celo v višini Triglava bilo 3° pod ničlo, v višini 1400 m pa je dosegla temperatura celo +16" C. Pozimi sc prestavila težišči na Atlantik in Karsko Ledeno morje (severno od Urala). Nad Atlantikom so do zdaj prevladovali mrzli zračni tokovi, tako da sc je tudi voda precej shladila. Nad Karskim morjem so se pojavili že omenjeni izvori mrzlih vdorov, ki so zajeli vzhodno Rusijo. Medtem ko pomeni prezgodnje delovanje mrzlih valov s Karskcga morja nagibanje
Odklon povprečnih mesečnih temperatur od 100-letnega povprečka
Leto Mesec I. kolona dec. -f-jan. -i- f«br- Leto Mesec II. kolona dec. -f-jan. -f- febr. Razlika
dec. )an. febr. dec. jan. febr. 11. — 1.
1851-52 — 4,6 + 1,8 + 1,9 0,9 1934-35 + 5,1 — 1,5 + 1,2 + 4,8 + 5,7
1852-53 + 4,5 + 3,6 — 0,8 + 7,3 1935-36 + 0,8 + 7,0 + 3,6 + 11,4 + 4,1
1853-54 -3,4 + 1.1 -1,8 — 4,1 1936-37 -0,3 0,0 + 3,1 + 2,8 + 6,9
1854-55 + 0,5 — 3,5 — 1,6 — 4,6 1937-38 - 0,3 — 0,2 — 0,3 — 0,8 + 3,8
1855-56 — 6,5 + 3,4 + 1,8 — 1,3 1938-39 -1,2 + 3,8 + 2,1 + 4,7 + 6,0
1856-57 - 1,5 — 0,6 -3,2 — 5,3 1939-40 — 1,4 -4,7 — 3,6 — 9,7 — 4,4
1857-58 — 2,0 -6,3 — 8,0 — 16,3 1940-41 — 6,0 -0,8 + 0,2 — 6,6 + 9,7
1858-59 + 0,7 — 1,8 + 2,8 + 1,7 1941-42 + 1,5 -5,7 -3,1 — 7,3 — 5,6
1859-60 — 3,4 + 1,6 -2,6 — 4,4 1942-43 + 5,5 -2,5 + 2,7 + 5,7 + 10,1
1860-61 0,0 — 4,0 + 3,4 — 0,6 1943-44 + 1,8 + 2,0 — 0,3 + 3,5 + 4,1
1861-62 -2,5 -0,5 + 0,5 — 2,5 1944-45 + 0,6 — 2,8 + 1,3 — 0,9 + 1,6
1862-63 — 1,4 + 5,0 + 0,8 + 4,4 1945-46 + 2,2 — 0,6 + 3,6 + 5,2 + 0,8
1863-64 + 0,2 — 7,0 — 2,3 — 9,1 1946-47 — 1,1 -4,5 -2,3 — 7.9 + 1,2
1864-65 — 1,5 + 1,4 — 3,7 — 3,8 1947-48 + 1,7 + 6,2 — 0,1 — 7,8 + 11,6
1865-66 -0,6 + 1,5 + 3,7 + 4,6 1948-49 — 0,8 + 3,6 + 1,1 + 3,9 — 0,7
1866-67 + 0,3 + 2,3 + 3,7 + 6,3 1949-50 + 2,1 — 1,0 + 2,8 + 3,9 — 2,4
1867-68 - 1,9 — 0,8 + 0,8 — 1,9 1950-51 + 0,8 + 4,1 + 3,2 + 8,1 + 10,0
1869-70 + 0,6 — 1,1 — 3,1 — 3,6 1951-52 + 1,6 + 0,1 — 2,6 — 0,9 + 2,7
1870-71 1871-72 -2,8 — 6,6 - 1,0 + 1,4 -1,7 + 1,8 5,5 1952-53 + 0,6 — 0,2 — 0,6 0,2 + 5,3
k nastopu bolj zgodnjih zim, pomenijo premočne ohladitve nad Atlantikom kasno ali pa milo zimo. Očitno je, da je izjemno topel letošnji oktober posledica ravno teh mrzlih valov nad Atlantikom.
V bodoče bi bilo treba pričakovati borbo med obema nasprotnima učinkoma. Izkušnja je pokazala, da se v primeru nesoglasja med vzhodnimi (Karsko morje) in zahodnimi (Atlantik) vremenotvornimi činitelji potegne meja med obema vplivoma od južnega Balkana preko vzhodnega roba Karpatov do Arhangelska. Za nas je torej Atlantik važnejši, za Rusijo in Bolgarijo pa Karsko mor je. Iz tega bi sledilo, da se zima ne bo pri nas toliko časa ustalila, dokler se ne bodo pojavili nad zahodnim in srednjim Atlantikom vztrajni topli valovi. Do tega časa utegne vplivati Karsko vremeno-tvorno središče (mrzli valovi od severovzhoda) le začasno.
Za sedaj je to vse, kar se da reči o znakih bližajoče se zime v svetovnem vremenu. Opredblitev znakov bo šele v decembru. Toda že obrazložena statistična podlaga se zdi dovolj utemeljena, da moremo pričakovati uresničenje napovedi, ki je bila izdelana le na statistični podlagi.
opaz
IBII
POROČILO ZA OKTOBER
Po vseh predelih Slovenije je bilo v mescu oktobru vreme dokaj ugodno.
V prvi, še bolj pa v drugi dekadi, je bilo toplo, sončno vreme, tako da so čebele skoraj povsod izletavale in ponekod prinašale obnožino z jesenskega cvetja. V tretji dekadi pa so bile izdatne padavine, predvsem v severozahodni in južni Sloveniji, kjer je deževalo skoraj deset dni nepretrgoma.
V Prekmurju je bilo v tretji dekadi samo nekaj deževnih dni.
Konec prve dekade je padla občutna slana skoraj v vseh predelih Slovenije. Naj višjo temperaturo so zabeležili v Tinjanu (Istra) + 26° C, najnižjo v Selnici ob Dravi —4° C, sicer se je pa temperatura zlasti v prvi dekadi večkrat gibala okoli ničle.
Nekateri čebelarji so izkoristili lepo vreme in krmili družine, ki niso imele dovolj hrane za zimo, drugi pa bodo počakali na mesec marec, če ne bo tedaj prepozno.
Opazovalci poročajo, da zalege večinoma ni bilo več najti v panjih. Je pa nekaj izjem. Tako poroča opazovalec iz Novega mesta, da so med krmljenjem posebno letošnje matice še dobro zalegale. Celo na treh šalih je opazil za več kot moško dlan zalege.
Dražgoše—Škofja Loka: V avgustu preložene matice so še v oktobru zalegale. Zadnji izletni dnevi so bili med 16 in 20. Posamezne čebele so prinesle ludi obnožino, čeprav je tu skoraj sam gozd.
Donačka gora: Ker ni več paše, je tehtnica padla. V dveh sosednjih čebelnjakih so začele čebele ropati. Za pomlad bo treba preskrbeti sladkorja.
Kraj opazovalnice Donos ali poraba v Skupno pridobil ali porabil dkg Srednja mesečna toplina Dnevi Sončni sij v urah
1. | II. | III. mesečni tretjini dkg izletni dežev. s sneg.
Breg—Tržič - 20 - 10 30 _ 60 11 2 10 14 66
Preddvor—Kranj . . . - 45 - 30 — 35 — 110 9.7 19 8 — 52
Dražgoše—Škofja Loka - 40 - 50 — 90 9.8 8 18 — 64
Tinjan—Istra .... — 20 - 50 — 70 15.2 18 12 — 128
Moščeniška Draga . . - 90 — 70 — 40 — 200 15.8 21 10 — 140
Zerovnica—Postojna . . - 60 - 50 20 — 130 10.9 6 12 — 76
Zajčje polje—Kočevje . — 20 - 20 — 20 - 60 16.0 18 6 — 102
Krka—Stična - 30 - 10 — 20 — 60 — 17 13 — 49
Novo mesto - 20 — 10 — 10 — 40 13.6 22 13 — 101
Dobova—Krško .... — - 90 — 10 100 11.9 20 7 — 115
Selnica ob Dravi . . . - 40 - 30 _ 40 — 110 10.6 22 4 — 93
Sv. Lovrenc na Pohorju . — 40 - 35 — 75 12.6 20 5 — 117
Sv. Lovrenc na Drav. p . - 55 - 45 - 35 — 135 12.6 20 9 — 162
Donačka gora—Rogatec — - 30 — 60 - 90 13.6 29 7 — 92
Bučkovci—Ljutomer . . - 40 - 65 — 15 — 120 11.8 21 6 — 168
Cezanjevci—Ljutomer . — 20 - 30 — 50 12.5 16 7 — 77
Prosenjakovci-M. Sobota - 40 - 10 - 70 — 120 11.6 23 7 — 152
Lendava 10 - 50 — 30 — 90 11.8 15 7 — 121
Ribnica na Pohorju . . — 10 - 70 f 10 — 70 — 13 18 — 106
Ljubljana — — 12.4 18 20 — 74
Povprečki — -- — 93.6 12.4 18 10 107.7
Anion Matkovič iz Lotuša pri Šmartnem ob Paki, čebelar s pohabljenimi rokami in nogami. O njem poroča Slava Regentova med dopisi na str. 358.
Več mutic v eni družini. V 7-8 številki našega glasila nam je tov. 15. Nussdorfer opisal svoja opažanja o dveh maticah v eni družini. Tudi jaz sem med prele-ganjem že večkrat opazil, da sta stara in mlada matica složno živeli v isti družini in pridno zalegali. Toda navadno sem pri naslednjem pregledu ugotovil, da je stare matice zmanjkalo. Edino enkrat mi je ostala stara matica skupaj z mladico vse do zime. To se je zgodilo po mojem mnenju zaradi tega, ker sem dal v sredino pludišča novo celo satnico, ki je družino nekako razdelila v dva dela, kajti mlada matica je zalegala na levi strani te satnice, stara pa na desni strani.
Toda nisem imel namena pisati o tem, kajti tov. Nussdorfer nam je o dveh maticah v eni družini lepo in obširno poročal. Namen imam seznaniti sočebelarje z zanimivim doživljajem svojega dobrega znanca, člana naše čebelarske družine.
Nekega prijetnega poletnega dne sem pregledoval čebele v svojem čebelnjaku. Bil sem skoro pri kraju z delom, kar pride k meni inoj znanec in prijatelj Z. ter me poprosi, da bi skupno pregledala in pripravila še njegove čebele za morebitni prevoz na pašo v Liko. Pri pregledu me je opozoril na panj, ki ga je bil prisilil, da si je vzredil novo matico. Ker se mu je stara matica smilila, da bi jo uničil, jo je prenesel v medišče, češ naj čebele same z njo opravijo. Pri tem je pustil matično rešetko odprto, odprl pa je tudi žrelo me-dišča. Poudarim naj, da so sc zaradi tega morale čutiti čebele kot enotna družina.
Ta panj s-va torej prvega pregledala. Kar hitro sva ugotovila, da se je matica zvalila in sprašila ter da že pridno zalega. Zadovoljno sva zaprla okence plo-dišča, nakar mi je tov. Z. dejal:
»Radoveden sem. kaj je s staro teto v medišču?« Potegnil je prvi, drugi in tretji sat iz panja, vsi so bili polni medu. Veselo je vzkliknil: »Točila bova!« Pri četrtem satu je veselje na mah splahnelo, kajti na svoje začudenje je ugotovil, da
je zaležen. še bolj pa je bil presenečen pri petem satu, ko je našel na njem odprte matičnike, staro matico in poleg nje tudi mlado naslednico; obe sta složno druga poleg druge zalegali. Ko je odložil sat z maticama na kozico, sc je pošalil: »Sedaj iščiva dalje, da najdeva še četrto matico!« Lahko si mislite, kako sva bila iznenadena, ko sva resnično našla na zadnjem satu še eno matico, ki je tudi zalegala. Mogoče bo kdo dejal, da je bila to matica, ki sc je tedaj slučajno zvalila ter tako ušla svoji usodi. Pa ni bilo tako, kajti tovariša Z. sem poprosil, da mi jc to zadnjo matico odstopil. Še tisti dan sem z njo napravil prašilček in takoj drugi dan sem ugotovil jajčeca v celicah, kar je jasen dokaz, da je bila že sprašena.
Zdi se mi, da je to edinstven primer iz čebelarske prakse. Ako je kdo od sočebe-larjev doživel kaj sličnega, naj sporoči v našem glasilu! Zanimivo bi bilo zvedeti za mnenje posameznikov, kako si tolmačijo sožitje štirih matic v enem panju.
Č.K.
Kazni za tatvino čebel ali medu iz panjev so bile v starih časih zelo stroge. Mnogi pravni predpisi starega in srednjega veka imajo posebne določbe za storilce kaznivih dejanj, poškodb ali tatvin pri čebelah. Čebelarstvo so imeli tedaj za važno gospodarsko panogo in je bilo temu primerno tudi pravno zaščiteno. Posebno značilne in ostre so bile zadevne pravne določbe germanskih plemen iz 12. in 13. stoletja in starejše (Sachsenspiegel, Schwabenspiegel, Magdeburger Weichbild, Leges bavariorum in druge). Po neki taki določbi naj krvnik čebeljega tatu, ki je bil zasačen pri zločinu na drevesu — čebele so tedaj imeli še v duplih živih dreves — privede pod smreko, ovije njegova čreva okoli nje in ga potem na njej obesi. Druga določba pravi: Kdor je bil zaloten pri vlomu v panj, mora svoje dejanje plačati 7. glavo. Manjše prestopke so poravnavali z odsekanjem posameznih udov. 7.o za sam poizkus tatvine so kriv-
cu odmerili 50 udarcev s palico. Kaznivo je bilo tudi ponarejanje medu. Po pravnih določbah freisinškega škofa Rupre-chta so takemu hudodelcu za kazen odsekali roko. Še v 16. stoletju je bil panj čebel več vreden kot človeško življenje. A vedeti moramo tudi, da so čebele imele tedaj znatno višjo ceno, kot dandanašnji; za dve čebelji družini si tedaj dobil kravo in to ne ravno slabo. Panj čebel je namreč leta 1538 veljal 3 goldinarje, krava pa 5. Leta 1569 je mestni senat slovaškega mesteca Bardejova, ki je sodil po nemškem pravu, obsodil tatico, ki je kradla med in »mučila čebele«, na smrt v ognju.
Po nemškem pravu so sodili tudi v naših krajih. Drugod so bile kazni milejše. Statut hrvatske župe vinodolske (knezi Frankopani) iz iste dobe določa za podobna hudodelstvu samo denarne kazni, ki pa so bile razmeroma visoke (50 liber). Deel
O novih umetnih sntnicah je v Slovenskem čebelarju že poročal tovariš Zupanc v svojem pismu iz Jlamborna. Ker je to poročilo vzbudilo pri naših čebelarjih precej zanimanja, bomo dodali še nekaj podrobnosti.
Satnice izdelujejo samo v velikosti 22,3 X 37 cm. To velikost jim je določil njih izumitelj dr. Osterholzer. Narejene so iz sintetične smole (plastične mase) ter so brez vonja in brez okusa. Ker so odporne proti kislinam, jih po uporabi prav lahko očistimo. Vosek z njih odstranimo z vrelo vodo v posebnih posodah, ki jih izdeluje isto podjetje kakor satnice.
Izumitelj trdi, da čebele take satnice prav rade sprejmejo, da jih takoj do-grade v sate, da te sate prav tako napolnijo z medom in obnožino kakor naravne sate, da torej ne delajo nobenih razlik med njimi in voščenimi satnicami. Kakor so pokazale dosedanje izkušnje, na njih tudi dobro prezimujejo. Uporabne so v mediščih in plodiščih. Če jih namestimc sredi nuravnega satja, se jih čebele ne izogibajo. Zažičevanje in podobna opravila pri njih odpadejo. Tvarina, iz katere so napravljene, je že sama po sebi dovolj trdna; zato sc ni bati posedanja satov
med prevozom ali med točenjem. Čebelarji v Nemčiji se za te satnice zelo navdušujejo.
Z Erlungenu preizkušajo sedaj tudi cele sate, izdelane iz plastične mase. Ti iinajo poleg dobrih lastnosti, ki smo jih navedli pri umetnih satnicah, še to prednost, da jih čebele ne morejo razgristi in pokvariti s trotovi no. Iz istega vzroka jih ne napadajo niti vešče niti miši. V primeru bolezni jih ni treba uničiti, ker jih jc mogoče razkužiti, ne da bi se pokvarili. Opazili so celo, da je snaga v panjih s takimi sati večja kakor v panjih z navadnim satjem. Tudi odkrivanje z medom napolnjenih celic ne dela težav. Pri tem lahko uporabljamo iste priprave kakor pri odkrivanju naravnih satov.
Na ugovore, da čebele na umetnem satju ne morejo zadostiti svojemu gradbenemu nagonu, odgovarja izumitelj, da itak grade satje samo takrat, kadar jih k temu prisili potreba. Čebele, ki žive v stalnih panjih, zlasti v drevesnih duplih, izdelajo satje samo enkrat in ga nadaljnje generacije sploh več ne obnavljajo. Ker gre proizvodnja voska na škodo pridelka medu, se nabava plastičnih satov izplača že v nekaj letih. Take sate izdeluje tvrdka Rcischc & Co., K. C. Kunstharzpresswerk und Metallwarenfabrik, Weilheim - Oberbayern.
lies smo radovedni, kaj nam bo o teh novih čebelarskih pridobitvah poročal tovariš Zupanc, ko jih bo sam preizkusil.
Med na Mount Everestu. Ker je Hillary čebelar, so domnevali drugi čebelarji, da je odprava na Mount Everest imela s seboj tudi med. Vodja odprave polkovnik Hunt pa jim je povedal, da ga njegovi ljudje sploh niso uživali. Ker nekateri tej izjavi kar niso mogli verjeti, so se za pojasnilo obrnili na svojega stanovskega tovariša. Da bi Ilillary odgovoril vsem radovednežem, je napisal dr. Evi Crane, urednici angleškega časopisa Bee World pismo, v katerem pravi med drugim: »Na uradnem jedilnem listu res ni bilo nobenega medu. Jaz sem na lastno pest vzel s seboj 5-funtski kozarec medu, ki smo ga pojedli v glavnem taborišču. Zelo smo bili tudi zadovoljni, ko smo našli na južnem grebenu več najlinih doz
medu, ki jili je tamkaj pustila lanska švicarska ekspedicija. Manjšo količino tega medu sem nesel celo v naše naj višje taborišče.«
Vzgled iz narave. Marsikatera ideja je v gradbeni tehniki kopija narave. Razume sc, da so se inženirji tudi pri čebelah učili. Tako so na primer prišli do zaključka, da dajo šesterostrane celice, iz katerih je sestavljen sat, pri najmanjši izrabi prostora in gradiva zelo trdno konstrukcijo. Zato so to konstrukcijo uporabili pri ojačanju sten, podpornikov in nosilcev. Krila letal, ki morajo biti v sodobni aeronautiki izredno odporna, so omočnena s slično konstrukcijo iz pla-stinče mase ali vlaknatega stekla. Taka krila niso samo lahka, temveč tudi odporna proti obtežbam in upogibom. Satom podobne stene so se izkazale kot najboljši toplotni izolatorji. Uporabljajo jih povsod, kjer je treba paziti, da se ne razgubi preveč toplote.
V Ameriki se ne cedita med in mleko,
kot si navadno naši ljudje mislijo. Bajne' čebelarske letine z rekordnim pridelkom medu so tam prav tako bele vrane kot pri nas in tudi povprečni letni pridelek na čebeljo družino ni mnogo višji. Le oglejmo si natančneje uradne »ameri-kanske« številke za lansko leto, ki so posnete po letošnji 6. štev. Schw. Bienenzeitung.
Leta 1952 so v Združenih državah ameriških pridelali okoli 124 milijonov kg medu ali nekako 6 % več kot v rekordnem letu 1951 in 23 % več kot znaša povprečje za leta 1946—1950. To je obenem po letu 1941 najvišji pridelek. Največ so pridelali v Kaliforniji, in sicer 22 kg na panj; sledijo Minnesota z 11,3 kg, Florida in Iowa s 7,7 kg in nato ostale države s še nižjimi številkami.
Voska so pridelali 2,19 milijona kg. Število čebeljih družin je doseglo skoraj 5 in pol milijona in je nekaj manjše kot v letu 1951. Dcel
Švicarska vzreja matic v letu 1952. Iz
letnega poročila švicarske nemške čebelarske organizacije za leto 1952 posnemam, da lunsku letina ni zadovoljila vseh
čebelarjev. Medtem ko so nekateri pridelali povprečno 30—50 kg na panj, so drugi, komaj nekaj desetin kilometrov oddaljeni, ostali praznih rok. Tudi to leto se je izkazalo, da njihove »Nigra« čebele pač nekaj zmorejo le, če tečejo medeni viri v naravi bogateje. Vprašanje, če ne bi neka druga pasma v istih razmerah pokazala boljši uspeh, ostane seveda slej ko prej odprto. Res pa je, da so »boljši« čebelarji, ki so imeli v družinah mlade plemenite matice, dosegli večji in bolj izenačen pridelek kot navadni čebelarski »smrtniki«, ki se ne ukvarjajo s plemensko odbiro. Nauk iz preteklega leta ni drugačen, kot so pokazala že prejšnja leta: Le z vzrejo matic in skrbno plemensko odbiro dosežemo nekaj uspeha.
Naj še pripomnim, da je lunsko leto 1210 rejcev vzredilo 12.772 matic; oprašilo se je 10.707 matic ali 83,8 % na 164 ple-menilnih postajah — ob državni podpori celih 3915 švic. frankov. Deel
Lesonit za zazimovanje. Naša tovarna v Ilirski Bistrici izdeluje tri vrste lesonita. Za zazimovanje čebel pride v poštev 8—12 mm debela porozna vrsta. Pred nastopom mraza potisnem na dno panja lesonitno ploščo, ki sem ji prej izstružil rob za izletnieo. S tem sein v zimskem času tudi izdatno zmanjšal praznino v panju. Prav take plošče položim na rešetke v mcdišča in odenem z njimi skrajne panje v čebelnjaku, ki najrajši močijo, ob desni oziroma levi zunanji steni. Končno zadelam še odprtino pri okencu s primerno prirezano ploščo.
Ta vrsta lesonita toliko vpija vlago, da nisem v pretekli zimi opazil nikakega močenja in nisem imel nikakih plesnivih satov niti v skrajnih panjih. Obdelava je zelo prikladna in uporaba čista. Plošče prepuščajo toliko zraka, da so panji dovolj zračni. Josip Lampe
Kalorična vrednost medu. Dr. Gaetano Malagola piše: 1 kg medu ima 3264 kalorij, 1 kg medu je toliko kot 3 kg teletine ali 50 jajc ali 5 litrov in pol mleka ali 3 kg in pol sladkovodnih rib ali več kot
1 kg svinjske gnjati ali 6 kg pomaranč ali več kot 3 kg banan. (Come rendere produttiva 1’apicoltura str. 72.) —e—
difeliiMiimiiiinl
DELOVANJE ZVEZE
3. seja upravnega odbora je bila 13. julija 1953 ob 10. uri dopoldne v Ljubljani. Opravičeno odsotni so bili tov.: Cmer, ing. lleršič in Muvčec. Od nadzornega odbora je bil navzoč tovariš Debevec.
Predsednik tov. Krmelj je ugotovil sklepčnost seje in prebral naslednji dnevni red: 1. Desetletni načrt. 2. Plan samofinansiranja. 3. Organizacijsko, gospodarsko in kadrovsko vprašanje ter poročilo predsednika gospodarskega odbora o delu. 4. Razno.
Sklepe 2. seje upravnega odbora smo izvršili.
K 1. Upravni odbor je obširno razpravljal o Slovenskem čebelarju. Sklenil je, naj urednik strogo pazi, da bo list redno izhajal. Skušali bomo povišati število naročnikov za 2000. Pridobiti moramo čim več oglasov za list. — Določiti moramo listu podporo in povišati naročnino za 100 do 150 din. Ker je bila kalkulacija za tisk lista nepravilna, naj tovariša urednika obrazložita, kako je prišlo do take kalkulacije. Osmrtnice plačajo društva. Le osmrtnice članov, ki so mnogo pripomogli k razvoju čebelarstva, so brezplačne. Vsa čebelarska društva bomo s posebnim dopisom obvestili o situaciji Slovenskega čebelarja.
O gospodarskem načrtu je upravni odbor sklenil: Na Vrhniki bomo kupili staro žago, postavili stene, jih obzidali in naredili začasno ograjo, da bo prostor razdeljen. Postavili bomo stroje, da bomo lahko takoj začeli z delom. V banki bomo zastavili vse sile, da dobimo investicijski kredit. Zraven žage stoječi kozolec bomo odkupili. Do prihodnje seje naj gospodarski odbor prouči celotno situacijo.
Pri nadaljnji razpravi o desetletnem načrtu so odborniki upravnega odbora govorili o zboljšanju čebelje paše. V ta namen naj bi priobčevali razni listi primerne poučne članke. Razne družbene
organizacije in ustanove pa naj bi vplivale na zboljšanje čebelje paše:
1. Cozdne uprave naj bi gojile v svojih drevesnicah medovite rastline in jih uporabljale pri pogozdovanju.
2. Prav tako naj bi železniška uprava zasajala nasipe z medovitimi rastlinami.
3. Tudi kmetijske zadruge bi lahko mnogo pripomogle k izboljšanju čebelje paše.
4. Razni MLO-ji naj bi sadili po drevoredih in parkih predvsem medovita drevesa in grmičja, ki so prav tako v okras okolici kakor druga drevesa.
5. Posestnikom na Ptujskem polju priporočamo, da naj sejejo samo seme črne ajde.
O tem vprašanju bo upravni odbor še razpravljal.
K desetletnemu načrtu spada tudi adaptacija hiše in drugih poslovnih prostorov na Miklošičevi cesti. To vprašanje je ostalo odprto.
Nato se je razvila živahna razprava o ČE-GOjih. Upravni odbor je sklenil, da nabavimo investicijski inventar za 50 CE-GOjev po 60 panjev in za 50 ČE-GOjev po 120 panjev.
Pri točki 16. načrta smo med sedeže transportnih sredstev uvrstili še Brežice, Mursko Soboto, Postojno in Radovljico.
S tem je upravni odbor sprejel desetletni načrt.
K 2. Upravni odbor je nadalje razpravljal o samofinansiranju. Govorili smo tu o Janševem domu, o Čebelarski šoli in o Slovenskem čebelarju. Odbor je sklenil, da bomo vzeli pri skladu Antona Janše 1 milijon in ga dali Slovenskemu čebelarju, 800.000 din dobi Čebelama, notranja trgovina pa 200.000 dinarjev. Za šolo bomo vzeli po 100.000 dinarjev iz rezervnega sklada in prav toliko od čistega dobička.
K 3. O organizacijskem, gospodarskem in kadrovskem vprašanju je poročal tovariš predsednik. Ker se nekateri tova-
riši niso odzvali njegovemu pozivu na delo, je predlagal, da nastavimo za organizacijskega sekretarja tovariša Volčiča. Vodstvo Čebelarske šole naj prevzame tovariš Kobal, organizacijo znanstvenega instituta pa ing. Rihar, ki naj bo hkrati tudi potovalni učitelj. Predsednik za organizacijo in pospeševanje čebelarstva naj bo prof. Senegačnik. V odsek za propagando in tisk je predlagal tovariša Babnika. Dr. Kocjan naj prevzame vodstvo odseka za čebelje bolezni in naj bo tudi član uredniškega odboru. Vse naštete predloge je seja upravnega odbora sprejela.
Predsednik gospodarskega odbora tovariš Podgoršek je poročal o nabavi čebelarskega orodja: panjev, zložljivih
čebelnjakov, o pomanjkanju bele pločevine, o nakupu in prodaji inedu, o vzreji in prodaji matic, o plemenilni postaji v Kamniški Bistrici, o prodaji rojev v Čebelami, o skladišču za med, o medici, satnišnici, o pisarniških prostorih in o kadru.
Sklep. Poizvedeti moramo, komu in zakaj so prodajali v Čebelami roje po 500 din.
Ker je Zveza prejela pritožbe zaradi dobave panjev in drugih čebelarskih potrebščin, bo komercialni oddelek poslej izvrševal naročila po vrstnem redu dospelosti.
Občni zbor naše Zveze ne more biti prej, dokler ni sestavljena letna bilanca, kar traja navadno tja do mesca aprila.
Čebelarska društva, ki bodo skupno naročila čebelarske potrebščine, jih bodo prejela po grosističnih cenah.
Dobili smo nov sipalnik, ki se je izvrstno izkazal. Opis bo priobčil Slovenski čebelur.
K 4. Tovariš Namar je poročal o sestanku ČE-GOjevcev, na katerem so bili sprejeti važni sklepi. Prosil je, da bi jih upravni odbor odobril. Sklepe je Zveza poslala vsem ČE-GOjevcem v pregled in dopolnitev.
Ker še ni bilo objuvljeno v Slovenskem čebelarju poročilo o občnem zboru Zveze, je poveril upravni odbor tovariša Debevca, da ga sestavi, urednik pa priobči.
Tovariš Rojec noče prevzeti čebelarskega predavanja v Beogradu. Pač pa je pripravljen vrteti film o življenju čebel.
V Beogradu bo ustanovni občni zbor Zveze čebelarjev Jugoslavije. Zbora naj se udeleže kot delegati tovariši: Krmelj, Podgoršek, Rojec, Senegačnik, Debevec, Belec in Rihar. Za ta občni zbor bomo prispevali 100.000 din.
Sindikatu uslužbencev pri naši Zvezi je upravni odbor priznal 100.000 din podpore, ki naj bi krila stroške za dvodnevni poučni izlet. Napravi naj ga skupno z vrhniškim sindikatom.
Končno je upravni odbor razpravljal o uredbi o ajdovih pasiščih. Vsem članom upravnega odbora bomo poslali prepis osnutka uredbe, ki ga je izdelal Sekretariat za gospodarstvo LRS.
Sejo je predsednik tovariš Krmelj zaključil ob 21.15 uri. K.
DOPISI
ZANIMIV ČEBELAR
Ljudska republika Slovenija ima prav lepo število čebelarjev, med njimi starih in mladih, zelo izkušenih in tudi takih, ki si žele od starejših tovarišev pridobiti izkušenj. Prav gotovo pa je edinstveni čebelar, Tonček Matkovič iz Lotuša št. 111 pri Šmartnem ob Paki. Rojen je bil tako rekoč brez obeh rok in s pohabljenimi nogami, a kar poglejte ga, kako ponosno stoji pred svojim zidanim čebelnjakom, v katerem ima letos že nekaj panjev. Na vse to je pač lahko ponosen, saj je šele pred kakimi 4 leti začel čebelariti z enim sumim panjem v lesenem čebelnjaku.
Knko živi s svojimi čebelicami in kuj vse ve o njih, to je prav občudovanju vredno. Kuko s temi rokumi obrača sate, kako vlaga v prazne satnike nove satnice, kako čepi na tleh in odpira punje, kuko jih ogleduje, kako je srečen in zadovoljen, da so mu dale čebelice letos že nekaj strdi, to se du le videti, tegu ni mogoče opisuti.
Kot defektno rojen si je želel v svoji samoti vedno čebelic. Kur je kje s kukim delom zaslužil, je vložil v les za čebelnjak. Končno si ga je letu 1949 le po-
stavil. Pozneje ga je ves čas izboljševal in sedaj ima že zidanega. Mislim, da zasluži, da ga omenimo v Čebelarju.
Več ur na dan ogleduje in opazuje svoje čebelice. Prav gotovo je pri tem opazovanju postal tako priden, kot je.
Za vsako delo prime, dasiravno mu prinaša mnogo truda, kajti vse, kar drugi naredijo s prsti, mora on narediti z močjo gornjega dela rok. Tako si je primizaril tudi vse, kar ima v čebelnjaku: okno, vrata, panje itd. in ni zastonj ponosen na ta svoj trud. Saj to ni trud zdravega človeka, temveč trud človeka s hibo, ki pa ima naravnost jekleno voljo.
Temu funtu je treba iti vsekakor na • roko! Če ima kdo od starejših čebelarjev kak nasvet, naj ga sporoči uredništvu Slovenskega čebelarja.
Slava Regentova
ČEBELARSKO DRUŠTVO RADOVLJICA
Predsednik tov. Resman je pozdravil navzoče, posebno odposlanca Zveze tov. Rojca, ugotovil sklepčnost in prešel na dnevni red. V delovno predsedstvo sta bila izvoljena tovariša Resman in Bae-bler, za overovatelja zapisnika pa tov. Benedičič in Tepina.
V svojem poročilu je tov. predsednik omenil nakup sladkorja, dobro uspelo čebelarsko razstavo, kuho voščin, čebe-lursko šolo in ČE-GO.
Tajnik je poročal, da je imel upravni odbor samo 2 seji, ker so potni stroški za odbornike previsoki. Ožji funkcionarji društva pa so imeli mesečna posvetovanja, na katerih so reševali probleme društva. Odbor je med letom prejel in odposlal 269 dopisov. Večina družin je dobro poslovala. Grajati pa mora družine Bled, Boh. Bistrico in Breznico. Društvo je štelo 284 članov.
Od Gozdnega gospodarstva Bled je društvo kupilo 10 m3 stoječega lesa na Jelovici. Les je že razžagan in se suši. Ves les je že plačan. Trgovski odsek je imel lani 249.589 din prometa. Blago na zalogi je vredno 64.600 din. Odnose med
društvom in Zvezo je treba v obojestransko korist zboljšati.
O blagajniškem poslovanju je poročal tov. Tepina. Iz poročila je razvidno, da je znašal promet 120.220 din. Dohodkov je bilo 60.805 din, stroškov pa 59.415 din. V blagajni je 1.390 din. V Narodni banki je naloženih 13.155 din.
O vzreji matic je poročal tov. Volk. Postaja v Dragi ni delovala, ker je bil sladkor predrag. Vodja plemenilne postaje v Ukanci je omenil, da sprašenih matic niso mogli pravočasno oddati. Nujno potreben je hitrejši odkup matic.
Predsednik tov. Resman je dal poročila v razpravo. K besedi sc je oglasil tovariš Rojec in pojasnil nekatere organizacijske probleme. Govoril je o težkočah, ki jih je imela Zveza pri nabavi krmilnega sladkorja in pri izdajanju glasila, o izvozu matic, o čebelarski šoli in o tečaju za bolezenske izvedence. Povedal je, da bo v kratkem izšla uredba, s katero bodo pa-sišča dokončno urejena. Končno je obvestil navzoče, da bo Zveza skušala izvažati poleg matic še med, medico, panje, čebelje družine in drugo. V marcu pa bo sestanek vodij plemenilnih postaj.
V imenu nadzornega odbora je poročal tov. Šipec, ki je izjavil, da je našel vse blagajniške knjige v popolnem redu. Nu njegov predlog je dobil stari odbor raz-rešnico.
Tovariš Benedičič je rcfcrirul o medo-nosnih rastlinah. Predlagal je, nuj društvo ustanovi vrt, nu kuterem bi gojili medo-vite rastline. Predlog je bil sprejet. Ureditev in oskrbovanje bodo prevzeli tov. Benedičič kot vodju, Toman, Piki, Cizej, Kunstelj, Vovk, Prešern in Zupan.
Občni zbor je odobril predloženi proračun za leto 1953, ki znaša 24.500 din dohodkov in prav toliko izdatkov.
V upravni odbor so bili izvoljeni tov. Resman kot predsednik, Baeblcr kot tajnik, Tepinu kot blagajnik, kot odborniki pa Gregori, Klinar, Kališnik. Sušnik, Grobovšek, Benedičič in Košir. Za Breznico bomo izvolili zastopnika kusneje, ker družina še ni imela občnega zbora.
V nadzornem odboru so tov. Ropret, Sodja, Prešern, Kunstelj in Šipec. Na
občnem zboru Zveze bodo zastopali društvo delegati: Resman, Benedičič in Vovk.
Pri slučajnostih je občni zbor sprejel tele sklepe:
1. Čebelarska družina Boh. Bistrica naj se razdeli v 2 družini, t. j. v družino Boh. Bistrica in Boh. srednja vas.
2. Tovariš Gregori naj posreduje pri OLO, da bi škropili sadno drevje s sredstvi, ki bi manj škodovala čebelam.
3. Vodja plemenilne postaje naj ostane tov. Vovk.
4. Ko bo izšla uredba o pasiščih, naj se o njej obvestijo vse čebelarske družine.
OBČNI ZBOR ČEBELARSKEGA DRUŠTVA NOVA GORICA
je bil dne 1. marca t. 1. v Solkanu. Predsednik tov. Brezavšek je pozdravil vse navzoče in ugotovil sklepčnost. Obžaloval je, da je še mnogo čebelarjev izven organizacije. Ti čebelarji s svojim nerganjem mnogo škodujejo delu in ugledu naše ustanove. V svojem govoru se je tov. predsednik spomnil umrlih članov, katerih spomin so navzoči počastili z enominutnim molkom.
O društvenem delovanju je poročal tajnik tov. Štantič. Upravni odbor je bil v tesni zvezi z oblastmi in s člani. Največ pažnje je posvečal organizaciji. Članom je preskrbel sladkor in razdelil akacijeva pasišča, kar je povzročilo največ truda in dela. Članstvo sc je dvignilo od prejšnjih 36 na 93 čebelarjev, kar je gotovo zelo lep uspeh.
Občni zbor je določil, da plača vsak član kot letni prispevek 10 din od AŽ-panja in 5 din od kranjiča. Za nesebično delo je priznal občni zbor predsedniku in tajniku primerno nagrado.
Iz blagajnikovega poročila jc bilo razvidno, da je upravni odbor dobro gospodaril.
Plemenilno postajo je vodil tov. Arčon. Postaja se je morala boriti z začetnimi težavami. Premagali jih bomo edino s skupnim delom.
Predsednik nadzornega odbora tov. Fornazarič je poročal o vzornem in nesebičnem delu upravnega odbora. Predlagal je absolutorij, ki je bil sprejet s ploskanjem.
V upravni odbor so bili izvoljeni tov. Brezavšek za predsednika, tov. Kranjc za podpredsednika, tov. Stantič za tajnika, tov. Budin za blagajnika, tov. Pavletič za gospodarja, za odbornike pa tov.: Podobnik, Stellar in Bizjak. Vodja pleme-nilne postaje ostane tov. Arčon. V nadzornem odboru so tovariši: Fornazarič, Gorkič, Marušič in Arčon. V Ljubljano pojdeta kot delegata tov. Brezavšek in Gorkič.
Sklepi:
1. Dne 26. aprila bo v Šempetru pri Gorici v čebelnjaku tov. Pavletiča predavanje o čebeljih nalezljivih boleznih.
2. Glede škropljenja sadnega drevja bo društvo odposlalo na OLO Gorica poseben dopis.
3. Sumljive čebelje družine in dovoljenja za akacijevo pašo bosta pregledala tovariša Gorkič in Fornazarič.
RAZPIS ČEBELARSKIH TEČAJEV
Čebelarska šola in inštitut pri Zvezi čebelarskih društev za Slovenijo v Ljubljani bosta priredila v januarju 1954 tečaj za začetnike in nadaljevalni tečaj.
Tečaja za začetnike se lahko udeležijo taki, ki že imajo prve skušnje v čebelarstvu ali pa se želijo posvetiti tej panogi.
Nadaljevalnega tečaja se lahko udeležijo čebelarji, ki čebelarijo vsaj štiri leta, kar jim potrdi pristojna Čebelarska družina. Izjemne primere lahko priporoči z utemeljitvijo.
Oba tečaja bosta v Čebelarski šoli v Ljubljani v barakah ob Milčinskega ulici in bosta trajala po tri dni. Stroške za hrano in stanovanje nosi vsak sam. Zveza pa bo krila stroške za predavatelje, kurjavo in razsvetljavo. Prijavo za udeležbo na tečaju je treba poslati najkasneje do konca decembra 1.1. V prijavi naj vsakdo navede, če želi, da mu Zveza preskrbi stanovanje in hrano.
Ako bi se javilo preveč interesentov, bosta po dva tečaja iste vrste. Ako pa bi bilo za vsak posamezni tečaj manj kot 15 udeležencev, tečaja ne bo. O pričetku tečaja bomo vsakega prijavljenca posebej obvestili.
MEDVEDOVA SVATBA
(H Gasparijevi sliki na prvi strani) MARIJA GKOŠLJEVA
Medved se oženil je, čujte to novico, za ženico si izbral ljubko je lisico.
»Vsi na svatbo, vsi na ples,« vabi parček mladi,
»da poveselimo se, kot je to v navadi!«
V gozdu nikdar še bilo take ni gostije.
Vse živali zapuste svoje domačije.
Gredo, skačejo, frče, k bližnji gozdni jasi, polžek s hiško obtežen, jim sledi počasi.
Tamkaj godba že igra in podžiga svate, da po taktu paroma brusijo podplate.
To je petje, ples in smeli, didel, dudel, dajčka, račka si izbrala je za plesalca zajčka.
Zoltokljuni pevec, kos, se priklanja regi:
»Plešiva potrkan ples prav po stari šegi!«
Žolna na mrčes preži in na smreke trka, nič ne de, če se nocoj malo ga nasrka.
Volk je miren in krotak, kakor dimnik pulia, godel, plesal, pel bi rad, pa je brez posluha.
Še merjasec, ta grdun,
— nihče zanj ne mara, — bi rad plesal, sc vrtil, pa ne najde para.
Modri sovi ni za ples, v panju mlade pege so nocoj brez mamice, brez nadzorstva, nege.
Jelen, z vencem krog rogov, ic za starešino, ko se grla posuše, poskrbi za vino.
Radovedna opica vpije kot za stavo:
»Kdo ti lepe vejice je pripel na glavo?«
Po ostanili brska le nenasitna vrana, pa je zadnja mrvica na kosteh obrana.
Sredi kroga mladi par, medved in lisica, spoštovani kosmatili, gozdna lepotica.
Spet trobenta, meh in bas, hopsa, dudcldaja, medved ženko zavrti, da ji dih zastaja.
De lisička: »Možek, stoj, sem bolj kratke supe, kot vrtavko me vrtiš, jojme, tvoje šape!«
Pa prekine medved ples, k mizi sede z ženko, v nuročaj si posadi ljubko premetenko.
Glavico nasloni nanj, kaj so mar ji priče.
Vsem prehitro noč beži, v jutro se porniče.
Ko pa petelinji klic v vasi dan oznani, slavna svatba se konča, godci so zaspani.
Vsi k slovesu zapojo:
»Živela dvojica,
že čez nekaj kratkih let,
bo otrok kopica.
Pol lisičk, medvedkov pol, vajin rod ne mine!«
Mladi parček gre v brlog, gost za gostom zgine.